59 Bernt Lynge. [Nr. 9 
2. Gyrophora discolor Tu. Fr. Lich. Spitsb. p. 31. 
Thallus tykt og stivt, 3 indtil 5—6 cm. stort. Oversiden 
graa, litt sulagtig mot centrum, med grove, bølgede, netformede 
rynker, som omslutter temmelig dype groper. Fint og tæt op- 
sprukket, hvorved thallus faar et smaaprikket utseende (lupe!). 
Undersiden glat, mørkere end oversiden: sortbrun eller bek- 
sort, undertiden lysere om centrum. Blaa, senere mørk farve ved 
jod; klorkalk farver gonidielagets hyfer ikke eller kun 
forbigaaende rødlig. 
Apothecier stilket; med gonidier, sporer 9—16 > 4.5—6 p 
(Ta Fr.) 
En arktisk art. Havaas har fundet den paa høifjeldet i det 
vestenfjeldske: Hardanger, Romsdalen, Sundal. (Berg. Mus. Aarb. 
1909, no. 1, p. 14). Hos os er den kun fundet steril. 
Ekss. Havaas 339. 
3. Gyrophora erosa (WE».) AcH. 
Thallus enbladet, tyndt, sprødt (1.53—4 cem.), indskaaret 
i randen. Den perifere del tæt netformet gjennembrutt. 
Oversiden sortbrun, glat eller smaanuppet, ved bølgede furer opdelt 
1 mindre felter; undersiden svakt haaret langs furerne og i randen, 
oraa av farve. Ingen farvning ved klorkalk. 
Apothecier talrike, oprindelig flate med forholdsvis bred kant, 
snart konvekse med forsvindende kant; de er sterkt rynket. Sporer 
11—12 »x 6—7 p..  Pyknider talrike, især paa ellers sterile eksem- 
plarer. 
Almindelig overalt paa passende lokaliteter (langs kysten, kol- 
lerne i Nordmarken, tilfjelds; i det hele paa fritstaaende knauser). 
Eks. ArnorLp 1795 ab.; Enrn. 306; E. Frizs 127; Havaas 185, 330 (f.); 
Kr. Lich. sel. 63; Marmz 54; Moue. & Neste. 250; Roca». & Scanus. 199; 
ScHær 153; SrenH. 22, Tvucx. 48. 
4. Gyrophora hyperborea (Horrm.) Munn. 
Thallus er enbladet, stivt, foldet, fuldstændig glat, ca. 5 em. 
Oversiden er brunsort, med talrike tætstaaende bukler. 
Undersiden er noget lysere, især mot randen. Marvlaget farves 
rødlig av klorkalk. Sr 
Apothecier talrike, konvekse, sterkt rynket. Sporer sjeldne, 
10—16 > 5—8 p. Pyknider sjeldne. 
Har været forvekslet med grovere former av G. erusa, hvorfra den skilles 
ved den nuppede overflate, mørkere glatte underside og det ikke perforerte 
thallus. Hovedformen har et forholdsvis tyndt thallus med sort—brunsort underside. —— å 
Den er almindelig paa frie bergknauser i alle høidelae. 
5 | 
