58 Bernt Lynge. 
Ekss. Anzr It. sup. 11; Arnorp 1885 (c. apoth.); Oraup. & HARM. 226; 
ELcENkIN 15 (var.); Tu. Frrizs 26; Herr 1, 562; Kpr. Lich. sel. 1; Mass. Lich. 
It. 7; RaBa. Lich. Eur. 53, 933; Rousp. & Scaus. 44; ScHÆær. 601; Stena. 64; 
Tucan 
2. Usnea barbata (L.) Fr. 
Thallus opret—utstaaende (de korte former) eller hængende 
(de lange former), sterkt grenet. Barken sprækker let paatvers, 
hvorved den tøielige hvite marvstreng kommer tilsyne. Farve 
graagrøn. 
Apothecier temmelig store, av samme farve som thallus, med 
kortere eller længere utstraalende fibriller i randen. Sporer av 
noget forskjellig størrelse hos de forskjellige former (6—11 > 4—7 p). 
Utvilsom den mest variable av alle de her beskrevne arter. Dens former 
opfattes forskjellig av alle forfattere. Mens enkelte anerkjender dem som egne 
arter og endog opstiller talrike karakteriserte underarter og former (Frorow, 
HARMAND m. fl.), opfører andre kun en.samleart med mer eller mindre gode for- 
mer (Frrzs sen. & jun.. WALLRO, ScHÆRER m. fl.). I ,typisk* utvikling er de 
fleste former lette at kjende, men man finder ofte eksemplarer, som kun med van- 
skelighet kan henføres til nogen bestemt form. Jeg ser i disse former eller 
arter kun varianter, som tildels har fæstnet sig til eiendommelig utviklede typer. 
Paa grund av den rent overveiende vegetative formering (soredier, traader brækker 
av og fyker bort etc.) holder enkelte av disse typer sig kanske nogenlunde kon- 
stant; dette forhold kan neppe ikke ændre den systematiske opfatning. 
Der er to hovedtyper, en kort. væsentlig opret eller utstaaende og en lang, 
altid hængende (sml. ACHARIUS, METH. L1cH. pag. 307). 
Å. Thallus kort, for det meste opret eller utstaaende. 
a. Thallus danner smaa ,,nøster* med tæt sammenfiiltrede grener 2. U. hirta. 
b. Thallus større, med kraftige utspærrede hovederener .... 1. U. florida. 
B. Thallus langt hængende. 
a. Barken altid opsprukken, ledstykkerne tøndeformig opsvulmet 
4. U. articulata. 
b.' Traadene jévntykke ...-ss ors EE 
1. Den egte f. florida har smaanuppede, men ikke soredieklædte, 
buet krumme hovedgrener, disse er atter flere sanger opdelt 
og tæt besat med spædere utstaaende fibriller. Disse kan være 
korte (2—5 mm.) og ugrenet eller længere (til 15 mm.) og grenet. 
Rikt frugtbærende. Den er almindelig i Mellemeuropa, men 
hos os værsentlig begrænset til bøkebeltet i Jarlsberg og Larviks 
amt (sml. Tu. Frrzs Lich. Scand. p. 17). 
Langt almindeligere er former, som nærmer sig ARNOLDS /. soredi- 
ifera (Flora 1874 p. 569; Ekss.: ArnoLp 572a, 1016; Cunaup. & 
Harm. 10 (s. n. Usnea barbata var. hirta). Den har thallus soredie- 
klædt, men gulagtig av farve, mykere og længere, ofte noget hæn- 
