80 Bernt Lynge. 
Ekss. Anzr It. sup. 57; ULavup. & Harm. 316; Earm. 10; E. Frizs 329; 
Havaas 102; Herr 846; Movuc. & Næstr. 646; Rapm. Lich. Eur. 319; ScHær. 256; 
StTeNH. 181. | 
15. Cetraria aleurites (Acn.) Tu. Fr. (syn. Parmelia aleurites Aon.: 
Parmeliopsis aleurites (Acn.), Imbricaria aleurites (Acn.) Krxr.). 
Thallus kredsrundt eller (paa ujevn furubark) uregelmæssig 
begrænset, tæt tiltrykt underlaget, hvitgraat, mat. Loberne 
mot spidsen glatte, bugtet tandet, smalere eller bredere. Mot 
midten tæt dækket av graahvite, grynede soredier. Mar- 
ven farves sterkt gult av kalilut. 
Apothecier rødbrune, med krenulert rand. Sporer 6—9 >=< 5—6p. 
Gamle furustammer. Paa Østlandet er den kun fundet steril: 
ved Voksenkollen og paa Næsøen av Havaas, desuten paa Helgøen, 
Høland og i Vaage. * Den er vistnok temmelig almindelig over Øst- 
landet, men dens nærmere utbredelse kan endnu ikke nøiagtig 
angis, da den let oversees. I indre Hardanger er den iflg. Havaas 
,lkke sjelden og i Granvin sparsomt frugtbærende*.*) 
Ekss. Anz1 Lang.50; ELentn 10: E. Fries290; Havaas 173; Hepp 859; MaALME 
154; Move. & Næstt. 789; NorrL. & Nyt. 34; Rapu. Lich. Eur. 427; Scrnær. 489. 
16. Cetraria hepatizon (Acr.) Wa. (syn. 0. faklunensis (L.) SCHÆR.; 
Platysma fahlumense (Horrm.) Nyu.). 
Thallus kredsrundt, flatt utbredt, temmelig stort. loberne 
konkave, i spidsen avrundet, med smaa rhiziner i randen. 
Oversiden mørkebrun, undersiden sortbrun—beksort. Marven 
farves svakt gul av kalilut. 
Apothecier talrike. ofte sammenhopet, med mat brun skive, 
randen indskaaret og krenulert. Sporer 5.5—11 »x 5—6.7 [å 
Pykniderne talrike fremstaaende papiller i randen av loberne. 
Pyknokonider elliptiske, 5 | lange. 
Almindelig tilfjelds og subalpint. Det meste av det i lav- 
landet indsamlede materiale viser sig at tilhøre UC. commiatla. 
Cetraria hepatizon og UC. commixta har et Parmelia-lignende thallus. De 
skilles fra Parmelia stygia og P. alpicola ved de fremstaaende pyknider (slegts- 
karakter hos Cetraria) og ved konkave lober. Næsten alle de anførte karakterer 
hos C. hepatizon og UC. commiata varierer sterkt, indbyrdes kan de med sikkerhet 
kun adskilles ved pyknokonidernes form og størrelse. 
Ekss. Anzr It. sup. 55, 56; EnrH. 78; EcLenkin 56; E. Fusda 336 pr. på 
Hepp 586; Manrmz 60, 180; en 313, 374. 
1) Havaas i Berg. Mus. Aarb. 1899, nr. 5, p. 9. 
