FFO De norske busk- og bladlaver. 87 
farve som thallus. Skiven plan, senere lavt konveks, med tynd 
takket, efterhaanden forsvindende kant. 
Paa sten og grovt grus. Almindelig paa høifjeldet; ikke sjel- 
den paa træbare koller i Nordmarken o. lign. steder: Qpkuven, 
Gyrihaugen, Kikut, Kolsaas. 
Ekss. Anz1 Lang. 53; Arnorp 744; CLaUD. & Harm. 376; Eura. 70; E. 
Frizs 307; Havaas 181; Hepp 588; Mouc. & Næstu. 357; Rapu. Lich. Eur. 688; 
ScHÆRr 257; StTeNH. 71. 
6. Parmelia stygia (Li) Aca. 
Thallus middelsstort—stort (til ca. 15 em. i diameter) stivt, 
sprødt og temmelig grovt. Loberne taklagt til sammenfiltret, 
altid konvekse, knudret. De er linjeformet og grenet eller litt 
bredere og sterkt indskaaret; spidsen nedad indbøiet. Oversiden 
mørkebrun, glinsende, undersiden beksort. Faa rhiziner. 
Ingen farvning ved kalilut. 
Apothecier av samme farve som thallus (til ca. 5 mm. i dia- 
meter). Oprindelig flate med bred, krenulert kant, senere flate eller 
konvekse med rynket eller ruglet, tynd kant. Sporer 8—10 »x 
6—7 p. (CROMBIE). 
Paa haarde bergarter. Almindelig tilfjelds og subalpint. Den 
gaar helt ned til havet (f. eks. ved Vasser i Kristianiafjorden), 
men er ikke almindelig i lavlandet. Apothecier og pyknider almin- 
delige. | 
Ligner habituelt Cetraria hepatizon og C.commixta, hvorfra den skilles ved 
de konvekse lober og indsænkede pyknider. Sml. P. alpicola anm. 
Ekss. Anz1 It. sup. 111; Arnocp 1516, 1517; E. Frizs 166, 337; Harm. 
Lich. Gall. rar. 67; Havaas 182; Hrpp 587; Marmz 66; Mouc. & Næstu. 351; 
RapH. Lich. Eur. 314; ScHær. 255, 434, 485; StenH. 71; Tucs. 17. 
7. Parmelia prolixza Aca. (syn. P. olivaceg var. prolixza ACH.). 
Thallus kredsrundt, stort: 10—15 cm. eller mer i diameter, 
temmelig tykt, stivt, tiltrykt. Loberne smale (1—1.5 mm.), tæt 
sammensluttende, grenet, konvekse, jevne eller mer eller min- 
dre tverrynket. lobespidserne avrundet og fint krenulert. Uten 
soredier. Thallus glinsende, lysere eller mørkere brunt, un- 
dersiden kulsort. Faa rhiziner. Ingen farvning ved kalilut; hos 
hovedformen farves marven heller ikke av klorkalk. 
Apothecier temmelig smaa (2—4 mm.), av samme farve som 
thallus, urneformet eller tilslut grundt konkave til plane. Randen 
hel eller krenulert, paa ældre eksemplarer undertiden sterkt ind- 
skaaret. Sporer smaa: 9—12 >» 5—6 p.  Pyknokonider (iflg. 
ÆRBOMBIE) 7 > I fo 
