1910| De norske busk- og bladlaver. 89 
per, især over de centrale deler. Sorediehoperne er graahvite i 
spidsen. Thallus brunt—sortbrunt. Ingen farvning ved klorkalk. 
Apothecier meget sjeldne; smaa, spredtstaaende. Sporer 
1 Re EEE 
Paa sten. Ikke almindeiig: Ved Kristiania (fleresteds), Hun- 
der, Valbykampen. 
(Kjendes paa soredieklumperne, hvis graahvite indre som regel sees, idet 
topperne let enides av). | | 
Ekss. Arnor 5830, 7483, 1518; Craup. & Harm. 263; Havaas 37; NORBL. 
å Nyt. 208: Tucx. 19; 
10. Parmelia fuliginosa (Fr.) Nyu. 
Thallus tæt tiltrykt til næsten skorpeformet, tyndt og 
sprødt. De taklagte lober slutter tæt sammen i randen. Oversi- 
den klædt av korte tætsittende sortbrune isidier. De 
perifere lober er (især paa sten) ofte litet utviklet; lobernes ende- 
lapper ofte opstigende, de stikker da frem som smaa skjæl over 
thallus; de er vifteformet utbredt og rundtakket. Farven brun 
—sortbrun med lysere endelapper, mat. Marven farves rødt av 
klorkalk. | 
Apothecier temmelig sjeldne, smaa (ca. 1 mm.) med krenu- 
lert tyk rand. Sporer 9—12 >=x 5—6 pt. Pyknider smaa. 
Almindelig paa sten og paa barken av løvtrær. Isidierne mer 
eller mindre utviklet; eksemplarer, som vokser paa sten, kan ofte 
være aldeles fløilsagtig klædt av dem. 
f. lætevirens FLor. 
Skiller sig fra hovedformen ved at ha blankt thallus og 
større sporer. 125 1060 << 9—12,5 p. 
Den vokser paa bark og synes at ha omtrent samme utbredelse 
som hovedformen. Skilles fra P. subaurifera bl. å. ved det blanke 
thallus. 
Ekss. P. fuliginosa: Anz1 It. sup. 114; Arnor (319), 742, 1547; Crap. & 
Harm. 174; RaBH. Lich. Eur. 902, 928. 
f. lætevirens CLaup. & Harm. 437; ScHÆR. 560. 
11. Parmelia subaurifera Ny. 
Thallus kredsrundt, tæt tiltrykt underlaget, tyndt. Loberne 
brede, krenulert til indskaaret. Farven olivengrøn til brunlig; mat. 
Marven farves blodrød ved klorkalk. De ældre deler er tæt. 
besat med smaa gule soredielignende dannelser, som under 
en sterk lupe viser sig at være lave vortelignende isidier. 
Sporer (iflg. Orrvier) 11—18 > 7—8 p. 
