1910] De norske busk- og bladlaver. | 93 
Meget sjelden: Gudbrandsdalen (Tr. Fr.) "Norvegia australis* 
(Norm.), Rægefjord (Havaas). 
Undertiden med korallignende isidier (var. excrescens ÅCH.). I steril tilstand 
ligner Parmelia perlata Cetraria glauca, men den er i alle deler større og paa 
undersiden forsynet med rhiziner. 
Ekss. Anz: It. sup. 99—102; Anzr Lang. 48; ArnorLp 1836, 582, 655, abc, 
1151, ab; Cravup. & Harm. 66; Urom». 380; ErLenkin 52 abc; E. Frizs 335; 
Havaas 325; Hrpp 578, 580; Læicat. 76, 112; Mass. Lich. It. 825; Move. & 
NæstL. 253; RapH. Lich. Eur. 67, 912; Scnær. 360; Tucx. 15. 
16. Parmelia hyperopta Acn. (syn. Parmeliopsis hyperopta (ÅCH.) 
ÅRN.). 
Thallus kredsrundt, tæt tiltrykt underlaget. lLoberne smale, 
i spidsen bredere, undertiden vifteformet utbredt; de er rundtakket 
eller tvert avskaaret; grenet. Glat langs periferien, indad over- 
saadd med runde graa sorediehoper. Farven graa (— graa- 
- brun) langs kanten, indad graahvit (av de lysere soredier); under- 
siden brun til sort med hvite rhiziner. 
Apothecier temmelig smaa, skiven rødbrun, plan eller svakt 
konveks. Randen smal, krenulert. Sporer 11—12 »x 3—4 p-. 
Apothecier er almindelige tilfjelds og subalpint. Pyknokonider 
lange, naaleformet, bøiet. 
Almindelig paa raatnende træ, stubber o. lign.; ogsaa paa frisk 
bark, især av bjerk. 
Ekss. Anzt Lang. 51; Arnorn 1519; Havaas 176; Kpr. Lich. sel. 32; 
Mazwz 1386: ScHÆr. 376. 
17. Parmelia tiliacea (Horrm.) Aca. 
Thallus middelsstort, stivt, tykt, tiltrykt. Loberne mot midten 
sammentrængt og taklagt med en knudret overflate. Råandloberne 
er flatere, konkave eller plane, tvert avskaaret eller avrundet, 
krenulert. Uten soredier. Oversiden hvitgraa, mot midten 
gjerne mørkere (av isidier). Undersiden sortbrun med lysere rand, 
talrike børsteformede rhiziner. 
Apothecier meget sjeldne, med næsten hel rand. Sporer 7—11 
> 5—7 p (iflg. CromBIE). Pyknider brunsorte, litt fremstaaende, 
almindelige. 
Almindelig i det sydlige lavland. Vokser paa barken av ældre 
løvtrær; sjelden paa sten. Danner hos os sjelden eller aldrig saa 
store og rikt fruktificerende thallus som i sydligere lande. 
f. gemmma (AcaH.). Tyndere, sterkere tiltrykt thallus, 
som er mørkere graat med dugget overflate og centrale, noget 
sammenhopede apothecier. 
