sd 
118 Bernt Lynge. [Nr. gå 
Apothecier langs randen av loberne, rødbrune, tilslut kon- 
vekse, med tynd, forsvindende hel eller krenulert kant, undersiden 
tæt smaanuppet. Sporer to til fire-rummet, tenformet, svakt krumme, 
24—34 x 5.5—8 p. Paa Østlandet er apothecier temmelig al- 
mindelige, men er næsten altid sorte og ødelagt av en parasit 
Celidium Stictarum Tvun.; paa Vestlandet er apothecier (iflg. Hav- 
AAS 1897) meget sjeldne. 
Paa barken av gamle løvtrær i skogen; almindelig. 
Ekss. Anz1 It. sup. 98; Urom». 37; CUraup. & Harm. 20; ErLenkm 920; 
Fix. D. Lich. 174; E. Frizs 77; Herr 53, 591; LrrGut. 74; Mass. Lich. It. 388; 
Mova. & Næstt. 62; Norrt. & Nyt. 87; RapH. Lich. Eur. 54; Ren». & Scau». 
134: ScHær. 384, 550; Somwerr, 151; StenmH. 10; Tvokx. 68. 
PL VIE ar 3 
10. Sticta limita Acn. 
Ligner foregaaende, men har et mindre, grundt ind- 
skaaret tyndt thallus med korte, brede avrundede lober og blank 
overflate. Farven brun, næsten kastanjebrun, i fugtig til- 
stand grøn. Undersiden temmelig ensfarvet, tættere filtet end hos 
S. pulmonaria. 
[Apothecier spredt over thallus; sporer 26--36 x 9— 
10.5 p. Jeg har aldrig set apothecier paa norske eksemplarer|. 
Paa mosgrodde bergskrænter, undertiden paa trær, vistnok 
over hele det østenfjeldske, men spredt og sjelden. Almindelig 
nordpaa. 
Ekss. Anzt Lang. 47; ArnoLp 449; Harm. Lich. Gall. rar. 76; Herr 
368; RarH. Lich. Fur. 207. | 
Lichenes imperfecti. 
Her behandles to slegter, hvis apothecier ikke er kjendt og 
som derfor ikke med sikkerhet kan henføres til nogen av de før 
beskrevne familier. Begge slegter tæller kun en art hos os. 
22. Thammolia vermicularis (Sw.) Acu. 
Av en Cladonia-lignende habitus (ligner OC. fimbriata f. 
cornuta). Podetier nedliggende eller (sjelden) oprette, lange og smale 
eller kortere og oppustet. Thallus ugrenet eller med smaa korte 
bigrener, optil to elller tredelt. Hul, opad bøiet, ombøiet, 
jevnt tilspidset. Barken med smaa korte længdestriper, under- 
tiden opsprukket; uten soredier. Farven hvit eller ME ul, blekt 
rødlig mot spidsen. Gul farve ved kalilut. 
e . 
