1910] Asplenium Ruta muraria L. >< septentrionale (L.J Hoffm. 7 
skapen mellan dess stamarter år ringa, utan torde helt enkelt bero 
på att tillfålle till korsning relativt sållan erbjudes, i det att arterna 
i verkligheten mycket sållan upptråda i hvarandras omedelbara 
orannskap. Detta åter sammanhinger med det sedan gammalt kånda 
faktum att, medan Å. Ruta mur. afgjordt föredrager ett kalkhaltigt 
underlag, Å. sept. absolut icke tål ett sådant. Jag citerar hår några 
rader ur CHrIST'S nyligen utkomna ,Die Geographie der Farne* 
(p. 17): ,Als die kalkfliiehtigste aller unserer Arten aber gilt mit 
Recht Asplenium septentrionale, so sehr, dass sie mitten im juras- 
sisehen Kalkgebiet der Schweiz nur an einigen granitisehen Find- 
lingen haftet, ohne dass indes gesagt werden darf, dass sie als 
alpines Relikt zu gelten hat, da der Farn in allen Höhenlagen 
das Urgebirge bewohnt. Wie haarsceharf er seine Standorte aus- 
wåblt, zeigt ein ,KEisenstein" genannter Block im Kalkalpengebiet 
bei Meyringen, der einige Quarzknauer enthålt, welche dem Farn 
kleine kalkfreie Nester bieten.* — På Gråberget vid Gefle, hvars 
geologiska beskaffenhet jag icke nårmare kånner, förekomma jåmte 
hybriden båda dess stamarter, och detsamma år fallet å den norska 
fyndorten. Herr SzLranp skrifver hårom följande: ,Den (hybriden) 
voksede paa en liden bergvæg paa gaarden Gjuvsland, 7—8 m. over 
havfladen, ganske nær sjøen, sammen med Å. ruta murarid, Å. 
septentrionale og Å. Trichomames.* Och dir. Horm»or meddelar, 
»at der ved Gjuvsland virkelig, som av Dem formodet, findes veks- 
lende lag af kalkrige og kalkfattige bergarter. Paa kartskitsen, 
p- 183, i dr. II. Rrevuscr's ,,Bømmeløen og Karmøen* (Kristiania 
1885), sees det, at netop her et lav kalksten gjennemsætter de i 
trakten fremherskende kalkfattige grønne kloritiske skifre.* 
På min förfrågan, huruvida allt det antråtfade norska materialét 
kunde anses hårstamma från ett och samma prothallium, har herr 
SELLAND meddelat följande: ,Af bastarden fandtes to tuer... saa 
pas langt fra hverandre, at de maatte stamme fra hver sit pro- 
thallium.* Detta förhållande år af intresse, eftersom det ju får 
anses visa, att den hår ifråga varande hybriden utan allt för stor 
svårighet bildas'), når blott de yttre betingelserna för stamarternas 
korsning åro för handen. 
1) Sedan ofvanstående var skrifvet, (ser jag af det senast utkomna håftet 
af , Bulletin de Académie internationale de Géographie Botanique* (Sept.—Oect. 
1910, p. 205), att A. Ruta muraria < septentrionale skulle hafva antråffats åfven 
i Frankrike; någon beskrifning eller uppgift om förekomstsåttet låmnas dock icke. 
