10 A. W. Brøgger. og [Nr. 1608 
et oldsakførende kulturlag, indeholdende skjæl, benrester og kul- 
partier og desuten ildsteder. Skjællene var væsentlig littorina lit- 
torea, patella vulgata, enkelte ostrea, mytilus og cardium. OQgsaa 
menneskelige skeletrester blev fundet. | 
Materialet av oldsaker som fra denne gravning kom til museet 
i Kristiania bestod væsentlig av pilespidser av ben, ialt ea. 60 stkr., 
spydspidser av knokler, fragment av en benkam, to benskeer, en 
spydspids av jern, lerkurfragmenter, flere snellehjul, dels av ben og 
brændt ler, dels av sten, og endelig endel bearbeidede benstykker. 
Å. LoranGE undersøkte i 1878 et urørt parti av Skjong- 
helleren og meddelte herom nogen udmerkede iagttagelser.”) Han 
gjenfandt et lignende kulturlag og endel oldsaker av samme art 
som de nævnte, og desuten et større skal av pecten maximus.?) 
De av Lorange fundne saker er nu i Bergens Museum. 
Endelig kom der i 1881 nogen benpilespidser og et par snelle- 
hjul til museet i Trondhjem?) sammen med underkjæven av et men- 
neske og et stykke av et større dyrekranium. En trondhjemsk 
fabrik hjemførte fra Skjonghulen den øverstliggende gjødning Og 
derigjennem kom disse saker for dagen. 
Ved spørsmaalet om datering av Skjongfundet kan først be- 
tragtes benpilene, hvorav der findes eksemplarer av de tre store 
hovedgrupper: benpiler uten mothaker, fig. 5—7, med én mothake 
fig. 8—10 og med to mothaker, fig. 11—14. 'Tversnittet er dels 
firkantet, dels trekantet og er enkelte gange v-formet hvilket skyldes 
knokkelens karakter. Omtrent de allerfleste av pilene er ornert 
med længdefurer og har som regel et eget skaftparti der er avflatet 
nederst. ved skraa tilskjæring. Den talrigste type i fundet repræ- 
senteres av fig. 14, og denne kan derfor bekvemt kaldes Skjomgtypen. 
Benpilene er kjendt fra en række skandinaviske fund fra yngre 
romersk jernalder og folkevandringstid og hår en eiendommelig 
utbredelse. Der kjendes fra Vimosefundet (mange som Montelius 
279, som bekvemt kan kaldes Vimose-typen, fig. 15, karakteristisk 
ved sin tilspidsede skaftdel) videre piler med en og to og tilogmed tre 
1) Aarsberetn. 1878, p. 354. 
*) LoraneGE formodet dette brukt som ske og henviste DL. a. til et sønd- 
mørsk gravfund, hvor der ovenpaa de brændte ben i graven laa et saadant pecten- 
skal (Aarsberetn. 1874, p. 80 f.). Jvifr. herom dr. H. ScreteLIiG, Fløksandind- 
skriften, Berg. Mus. Aarb. 1909, no. 6, p. 8. LoranGe henviste ogsaa til lappe- 9 
graver, jvir. Norpvr: Danske vidensk. selsk. forh. 1855, p. 196. 
3) K. Ryen, Aarsberetn. 1881, p. 118. 
