Lichenvegetationen ved Mosterhavn. 



havet eller til en af rullesten og nedstyrtede klippeblokke opfyldt 

 fjære. Paagrund af de mange smaa bugter og indskjæringer, 

 som sjøen danner, blir selve strandlinjen forholdsvis lang. Karak- 

 teristisk for egnen er ogsaa de mange stengjerder, som med for- 

 skjelligt mellemrum gjennemkrydser markerne høit og lavt. 



De faste berglag bestaar for størstedelen af mere og mindre 

 haarde skifere ^fyllit), som tvers over er gjennemskaaret af et i 

 mægtighed noget varierende kalkfelt (marmor). 



Træ- og buskvegetationen er ganske sparsomt udviklet inden- 



Findestedet (ved Mosterhavn) for den for Skandinaviens flora nye 

 Parmelia excrescens. 



for det her gjældende omraade. Foruden et og andet veirbidt 

 træ som forekommer hist og her udover feltet, grupperer den 

 sig væsentligst ved indløbet til havnen samt i de sydlige skraa- 

 ninger opover mod toppen af Vetahaug. Den er hovedsagelig 

 sammensat af følgende slegter og arter: Populas tremula, Betula 

 verrucosa, Fraxinus excelsior, Sorbus Aucuparia, S. Meinichii, 

 Alnus glutinosa, Prunus spinosa, Pyr us Malus, Cory lus Avellana, 

 juniper us communis, Tilia parvifolia, Ulmus montana (yderst 



