Fiskerester fra den devoniske sandsten paa Norges vestkyst. 11 



smaa, ofte litt langstrakte granulae, som delvis er ordnet i ræk- 

 ker. Længden er 22.5 mm, den største bredde 13.5 mm. 



Systematiske bemerkninger. 



Skjønt der, som man ser, ikke foreligger meget av denne form, 

 synes dog de faa hittil fundne rester at gi os flere gode holdepunkter 

 for bestemmelsen. De forholdsvis smaa, cycloide, og ganske tynde 

 skjæl tyder med bestemthet paa, at vi har for os en form hørende til 

 familien Rhlzodontidae. Av andre Crossopterygier, som man 

 kunde tænke paa, har Holoptychiidae (Glyptolepis) større, tyk- 

 kere og grovere ornamenterte skjæl. Med denne bestemmelse 

 passer ogsaa, at jugularplaten — hvis min lokalisering av dette 

 dækben er rigtig — viser en tydelig avskjæring for et median 

 jugulare. Slegtsbestemmelsen falder derimot vanskeligere. Størst 

 likhetspunkter synes der at være med slægten Tristichopterus 

 Egerton 1 ), som er beskrevet fra den øverste del av Skotlands 

 mellemdevon. Skjællenes og de fundne dækbens ornamentering 

 synes at ligne meget, men uten at ha studert originalmaterialet 

 i Skotland, er det selvfølgelig vanskelig at identificere disse iso- 

 lerte smaarester med bestemthet. Vi maa saaledes bli staaende 

 ved, at vi har for os restene av en form, som staar nær eller 

 muligens kunde være identisk med Tristichopterus alatus Egerton. 



Almindelige resultater. 



Fiskerestene fra de planteførende lag ved Svartvand i Hyen 

 viser sig efter denne lille undersøkelse at tilhøre to former av 

 Crossopterygier, som staar nær eller endog kan være identiske 

 med Diploplerus Agassizi Traill og Tristichopterus alatus Eger- 

 ton. Begge disse er velkjendte fiske fra Skotlands mellemdevon. 

 Diplopterus er atmindelig i det fiskerike Achanarras Band, medens 

 Tristichopterus er ledende for John O'Groats Sandstone Group, 

 som danner det øverste av Skotlands Middle Old Red Sandstone 

 eller Orcadian 2 ); denne sidste form er ogsaa fundet paa Orkney 



a ) R. H. Traquair, On the structure a. aff. of Tristichopterus alatus Egerton. Transact. 

 Roy. Soc. Edinb. Vol. 27, 1872—76, pag. 383. A. Smith Woodward, Catalogue etc. pag. 360. 

 2 ) Se særlig The Britisk Isles i Handb. d. regional. Geologie, Bd. III, 1, 1917, pag. 115. 



