5 Einar Lexow 



mellem den muhammedanske og den nordiske utformning av 

 motivet, som gjør en direkte paavirkning mindre sandsynlig; 

 den muhammedanske ringkjede har nemlig altid likesom den 

 kinesiske sekskantede led, mens den nordiske likesaa regel- 

 mæssig har cirkelrunde. Begge disse vanskeligheter kommer 

 vi dog utenom, hvis vi tør forutsætte, at den ringkjede, som 

 forekommer paa baksiden av et fragment av et muhamme- 

 dansk sølvkar fra Nåsby, Sodermanland, Sverige *), er samtidig 



med selve karret. Imidlertid synes 

 den, efter den daarlige utførelse at 

 dømme, at maatte være graveret se- 

 nere og da sandsynligvis av en nor- 

 disk haand 2 ). Ialfald tør man ikke 

 av dette fragment slutte, at den 

 runde ringkjede har været kjendt og 

 benyttet i den muhammedanske ver- 

 den forut for aar 1200. 

 Fig. 2. Muhammedansk skaal Men om jeg saaledes ikke uten 



med ringkjedemønster. videre kan glutte mig m Arneg teori 



om motivets orientalske oprindelse, 

 tillægger jeg dog paavisningen av de muhammedanske ring- 

 kjeder megen vegt. Derigjennem ledes vi nemlig ind i en ny 

 tankegang, som gir haap om den endelige løsning av spørs- 

 maalet. Ti hvis der ikke er nogen direkte forbindelse mel- 

 lem den nordiske og den muhammedanske ringkjede, hvorledes 

 skal vi da forklare, at motivet forekommer baade i Norden 

 og Orienten? At det skulde være opstaat uavhængig av hin- 

 anden paa to forskjellige steder, er dog altfor usandsynlig. 

 Slikt hænder for ganske enkle ornamenters vedkommende; 

 men det kan umulig tænkes, hvor vi staar overfor et saa sær- 

 præget og indviklet motiv som ringkjeden. Uvilkaarlig ledes 

 vi derfor til at søke efter den fælles kilde for de to ring- 

 kjeder, og denne kan neppe være nogen anden end Byzans. 

 Og dette viser sig ogsaa at slaa til. Paa et elfenbenshorn 

 fra St. Veit-kirken i Prag (fig. 3) 3 ) finder vi nemlig en ring- 



1 ) Arne 1. c, fig. 195 og samme fori: La Suéde et 1'Orient, Upsala 

 1914, fig. 310. 



2 ) Antikvarien dr. T. J. Arne har paa forespørsel velvillig meddelt 

 mig, at han ogsaa betragter denne gravering som nordisk. 



3 ) Joseph Hampel: Alterthiimer des fruhen Mittelalters in Ungarn, 

 Braunschweig 1905, III, Tafel 536. 



