Be Gaftoribus. 



-(Af Olaus Magnus, Historia de gentibvs septemtrionalibvs, etc., Eomæ 1555). 



Å, Bæverens tidligere Udbredelse i Norge. 



Bæverens Optræden i Norge kan forfølges langt op i Tiderne, 

 og Handelen med Bæverskincl gaar tilbage til den tidligste Mid- 

 delalder. De norske Konger fik fra Arilds Tid af sin „Finneskat", 

 som især bestod af Bæverskind og andet Pelsværk; fra Norge 

 fik man saaledes ogsaa Hermelin, Graaværk, Oter, Bæver og Is- 

 bjørn. 1 ) Det meste norske Skind gik sandsynligvis til England; 

 da Thoee Hund (i det Ilte Aarhundrede) flygtede over til Knut 

 den Store, havde han med sig en rig Skat af Graaværk, Bæver og 

 Sobel, Udbyttet af hans sidste Bjarmelandsfærd. 2 ) 



Nogen Veiledning om, i hvilke Egne de særligt vare udbredte, 

 eller i hvilket Antal, give kun i ringe Udstrækning de ældre Kil- 

 der. Kun leilighedsvis findes i disse Tider Bæverne omtalte, og 



x ) Antallet af Isbjørnskind, som virkelig stammede fra Norge, kan neppe 

 nogensinde i den historiske Tid have været synderlig stort, om det end tidli- 

 gere indtraf oftere end nu, at dette Dyr viste sig, eller tog Ophold ved Lan- 

 dets nordlige Kyster. 



2 ) Alexander Bugge, Norsk Hist. Tidsskr. 8 Eække, 4 B., p. 120. (Chria. 

 1896). 



