E. Collett. [No. 1 



da i Regelen i en forbigaaende Bemærkning, som blot berører 

 deres oeconomiske Værdi. 1 ) 



Den første Forfatter, som giver en Antydning til dens Udbre- 

 delse i Landets forskjellige Dele, var Pedee Clatjsson, som i sin 

 Beskrivelse over Stavanger Stift, forfattet 1608 — 9, og senere trykt 

 i hans „Norrigis Bescrifuelse" 2 ), nævner Bæveren blandt de Dyr, 

 hvis Skind udgjorde en Udførselsartikel fra Thelemarken, samt 

 Raabygdelaget (omfattende Aamli, Evje, Bygland og Sætersdalens 

 Præstegjælde). Ligeledes omtaler han senere Bæveren som bebo- 

 ende de ferske Vande i „Nordlandene" (Landet nordenfor Thrond- 

 hjem Stift). 



!) I et Brev af 25de Septbr. 1487 (Diplom. Norv. 5 B. p. 675) nævnes 

 saaledes, at Biskop Karl af Hamar overlader til Provsten ved Mariakirken i 

 Oslo den Rettighed, lian havde at indtale hos en Mand, der liavde skjult en 

 Bæver, som en Mand stjal i Næs Sogn. 



I et andet Diplom af 28de Oet. 1494 (Diplom. Norv. 10 B. p. 224) kund- 

 gjør fremdedes Haldor Atlessøn, Kongens Ombudsmand over Tverdalene (d. e. 

 Modum, Krydsherred, Sigdal og Eggedal) og 3 andre Mænd, at de efter Be- 

 gjæring af Amund Olaessøn paa Skønsby (paa Biri) undersøgte og fastsatte 

 Grændserne meilem Kongens Del og Amunds Odelsgods i Galtestad „och 

 biorweidde der samestedtz". 



I en Skrivelse fra Vincents Lunge, dat. Bergenhus (Yaaren?) 1528 til Fog- 

 den paa Vardøhus, Olaf Isakssøn, tindes følgende: „ver vde om alle the gode 

 huidgro vlskynd thu kant købe meg tilgode fellfrosser, bewer oe hermelin". 

 (Dipl. Norv. 8 B. p. 582). 



Ligeledes rindes i de af Huitfeldt-Kaas udgivne „Norske Regnskaber og 

 Jordebøger fra det 16de Aarhundrede" flere Gange Bæverskind nævnede, saa- 

 som under Indtægtsregnskaberne for Bergens Kongsgaard 1516 — 1520. Saale- 

 des opføres 1519 (?) blandt Kongsgaardens „Inventarium" 10 Bæverskind. 



Fremdeles kan mærkes et Brev fra Jemtland, (dengang en norsk Provinds), 

 dat. „Lits Ting" 16de Jan. 1546 (Dipl. Norv. 14 B. p. 817), hvori en Hemming 

 Thorgilssøn i Bringaas erkjender, at han til nogle Mænd har solgt alt hvad 

 han eiede i de Elgsgaarde og Bæverfangster, som ligge ved Midskogen meilem 

 Fjorde og Stugun („allom elghz gårdhom och bywre wonom som lygher widh 

 Midskogen myllan Ff3^ærdhe och Stwgwnne"). 



I Marts 1643 blev der fra Almuen paa „Tønsæt" (d. e. de øverste Districter 

 af Østerdalen) afgiven Klage over Finnerne, som mere og mere udbredte sig 

 over Østerdalens Fjelde, og dræbte Elg, Ben, Bæver og Fugle, kort alt hvad 

 de kunde overkomme. (Statholderskabets Extractprotocol 1642 — 1652, udgivet 

 af Rigsarchivet, Chria. 1896, 1 H. p. 89). Ifølge Prof. G. Storm, der har gjort 

 mig opmærksom paa dette, er dette det første Sted, hvor Finnerne nævnes 

 fra Landet søndenfor Dovre. 



2 ) Samlede Skrifter af Peder Claussøn Friis, udgivne af Prof. G. Storm, 

 Christiania 1881. 



