S R. Collett. [No. 1 



have kunnet byde cleni passende Tilholdssteder, og der foreligger 

 ikke en eneste Angivelse om deres Optræden i disse Egne; at de 

 dog ogsaa her i en maaske fjern Fortid har havt Tilhold, derom 

 vidne forskjellige Stedsnavne baade i Bergen Stift, og i Romsda- 

 len, som have sin Oprindelse fra dette Dyr. 



I. Det sydlige Norge. 



Solør og Østerdalen. I Landets indre, sydøstlige Dele havde 

 Bæveren endnu i hele forrige Aarh. et Hovedtilholdssted i Solør 

 og Østerdalen, og de ere omtalte herfra allerede i Midten af det 17de 

 Aarhundrede, ligesom af Ramus 1715 i hans „Norrigis Beskrivelse". 



Især synes de at have forekommet talrigt i de øvre Dele af 

 Trysil, hvor de fulgte Fæmundselvens Vasdrag høit op tilfjelds, 

 maaske henimod Røros. Saaledes omtaler Gunnebtjs 1767 x ), at der 

 „paa Røros sees undertiden ganske hvide Bævere, og har jeg selv 

 i min Samling et ganske hvidt Bæverskind, som er derfra". Maa- 

 ske har Røros dog hovedsageligt været Markedsplads for Bæver- 

 skind og Bævergjel, saaledes at det Albino-Expl., der kom i Bi- 

 skop Gunnebus's Besiddelse, i Virkeligheden har stammet fra de 

 sydligere tilstødende Egne. 



I de ovenfor (p. 7) nævnte Indberetninger af 1743 fra de for- 

 skjellige Landsdele til det Kgl. danske Cancelli om disses Naturfor- 

 holde nævnes saaledes specielt Bæveren paa denne Tid at fore- 

 komme i Rendalen (af Wilbebg), og i Tolgen (af Schult), foruden 

 at den er nævnt i en summarisk Oversigt som udbredt i „ Solør og 

 Østerdalen". 



Et Par Bielve til Glommen have Navn efter Bæveren (Nor- 

 dre og Søndre Bjøraa i Storelvdalen, og Bjøra i Tolgen). 



Den Forfatter, der skildrer udførligst (og med virkelig Inter- 

 esse og Indsigt) Bæverens Forekomst i disse Egne, er Smith i 

 hans ,,Beskrivelse over Trysil Præstegjeld", forfattet 1784, men 

 først trykt (i Topogr. Journ. f. Norge, 21 H.) i 1797. Smith om- 

 taler, at de allerede paa hans Tid, altsaa i Slutningen af forrige 

 Aarhundrede, vare stærkt aftagne i Antal, og kun fandtes i sær- 

 deles ringe Mængde mod, hvad før havde været Tilfældet. De 

 forekom idethele neppe længere i Colonier, ligesom der heller in-, 



2 ) I Noterne til Leem's „Beskrivelse over Finmarkens Lapper". (Kjøben- 

 havn 1767). 



