26 R. Collett, [No. 1 



Tider liavt fast Fod, før i 1894, da man opdagede, at Træer vare 

 fældede ved Bredderne af det ovennævnte Vand, ligesom ogsaa 

 Dyrene selv bleve leilighedsvis iagttagne. Snart blev ogsaa deres 

 Hytte funden; denne var bygget paa Våndets Nordside i en Stenur, 

 som skraaner ned fra Væraasen. Hytten er ikke særligt stor, og 

 flere end ét Par Individer synes ikke at bebo denne Localitet. 



Den Skade, som disse under sit 2-aarige Ophold paa dette 

 Sted have forvoldt, kan ikke kaldes stor, og er heller ikke af 

 Stedets Eiere anseet for at være af nogen Betydning. Ialt ere 2 — 3 

 Tylvter Træer nedskaarne, udelukkende Asp (Populus tremula), med 

 Tversnit af 3 til 7 Tommer (80 til 180 mm.). Af tilfældige Jægere 

 ere de flere Gange efterstræbte, og et af Individerne antages nu dræbt. 



Under sit Ophold ved Høensvand have de ligeledes gjort Streif- 

 tog op til nærliggende Lille Høensvand, og her fældet enkelte Træer 1 ) 



IL Drangedal og Tørrisdal. 



Det næste Bæverdistrict i Landet er det Vasdrag i Bratsberg 

 Amt, der gjennemstrømmer Tørrisdal, Bjaarvand og Drangedal, og 

 gjennem Tokevandene falder ud ved Kragerø (Kammerfoselv). Flere 

 Steder i dette District bære endnu Navn efter dette Dyr. 



Endnu mellem 1810 og 1820 fandtes der i dette Vasdrag 

 Bævere i stort Antal, men disse bleve saa hensynsløst forfulgte, at 

 de tilsidst syntes ganske forsvundne. 



Omkring 1860 indvandrede de paany, og indrettede sig Boliger 

 i Tørnæselv, (der ved Drangedals Kirke rinder ud i Tokevand). 

 Et Expl. af denne Coloni blev i Oet. 1865 fanget (i en Aaletine), 

 og indsendt til Universitets-Museet. 



Antallet aftog dog efterhaanden ; Bæverne flyttede sin Hytte 

 lidt længer op ad Elven, og her havde de Tilhold lige til 1893, da 

 et Expl., der er antaget at være Hyttens siclste Beboer, blev i 

 Midten af Mai dræbt paa Bjaarvandet 2 ) af nogle Tømmerflødere, der 

 ansaa Dyret for en Oter. 3 ) 



J ) Meddelt af Gaardbruger Tveten (Dec. 1896). 



2 ) Bjaarvand, et stort Vand imellem Tørrisdals og Drangedals Kirker, har 

 efter Prof. Rygh's Antagelse neppe sit Navn efter Bæveren, men er dannet af 

 en anden Stamme. 



3 ) Da Jægerne bleve gjorte opmærksomme paa sin Feiltagelse, og de fryg- 

 tede for Lovens Haand, bandt de en Sten om Bæverens Hals, og sænkede den 

 i Søen ; senere paa Sommeren drev den dog op paa Stranden, hvorefter Jægerne 

 bleve forelagte den ganske betydelige Mulct for den ulovlige Jagt, De frikjendtes 

 dog tilsidst, da de saa sig istand til at documentere, at de ikke besad Spor af 

 Kundskab om dette Dyrs Udseende. 



