1897] Bæveren i Norge, dens Udbredelse og Levemaade. 35 



2 Hytter ere her beboede ; desuclen findes et Par ældre Hytter, 

 der maaske nu ere forladte. 



Asp er her foiiængst forbi ; Løvtræerne beståa nu blot af Birk 

 og Or. 



Tidligere boede Bævere ogsaa i Elven mellem Soplandsø og 

 Nelaugvandet, men i de senere Aar have de her ikke vist sig. 



Mellem Soplandsø og Sandnæsvand (ved Maamoen) fandtes, da 

 eg i 1895 besøgte dette Sted, omtr. 4 beboede Hytter. Ogsaa her 

 have Bæverne været tilstede i Mandsminde, og de have tidligere havt 

 Tilhold paa andre Puncter af Elven, end nu for Tiden. Enkelte af 

 Hytterne vare særdeles store, og bare friske Grene med spirende 

 Blade; alle havde den aflange Form, som er den hyppigste ved 

 Elvebredderne. (Pl. VIII). 



Sandsynligvis bo ogsaa enkelte Bævere i Jordhuller i Elve- 

 kanten, da deres Spor saaes paa mange Steder langs Bredden. 

 Utallige Veie føre op fra Elven og ind mellem Buskene paa Bred- 

 den. En Masse Eg, Or og Birk er fældt i Aarenes Løb, saaledes 

 ilt der er opvoxet tætte Buskadser omkring hver Stubbe, hvis Op- 

 rindelse allerede i lang Afstand var iøinefaldende. Saadanne 

 Buskadser, hvori fandtes en afgnavet Stubbe i Midten, saa jeg her 

 ogsaa af Bogn og Salix capraea. 



Friske Spor af deres Virksomhed sees overalt. Træer ligge 

 paa mange Steder fældede, og jeg saa mange med halvvissent Løv, 

 eller tildels endnu helt friske. Da jeg i 1881 første Gang under- 

 søgte denne Coloni, var paa dette Sted en Mængde store Birke 

 fældede ; Aspen var allerede dengang forsvunden, men endnu var Birk 

 og Or temmelig overflødig. En Birk, som kunde sees at have været 

 fældet i 1879, havde en Diameter ved Afskjæringspunctet af om- 

 trent 460 mm. 



Sigrid næs. Noget ovenfor Gaarden Maamoen ligger Gaarden 

 Sigridnæs. Dette Sted har ligeledes været beboet langt tilbage i 

 Tiden, men Hytternes Plads har vistnok vexlet uophørligt. Da jeg 

 i Juni 1881 besøgte dette Sted, traf jeg blot 1 beboet Hytte, men 

 adskillige Bævere antoges at bo i Jordhuller ved Elvebredden. 

 Hytten, der ikke var særdeles stor, laa paa et fladt Næs, bevoxet 

 med en Blanding af Furuskov og gamle Aspetræer; den syntes 

 temmelig uordnet, men Stedet var stærkt besøgt af Folk, og Tøm- 

 merfløderne trampede ideligt paa Hytten, naar de færdedes langs 

 Bredden. Talrige nattegamle Spor saaes, og paa mange Steder 



