1897] Bæveren i Norge, dens Udbredelse og Levemaade. 55 



Senere end Sommeren 1892 ere ikke Bæverne bemærkede i 

 Suldal. 



Røldal. Eøldals-Elven er Suldals-Laagens nordlige Tilløb. Den 

 ndspringer paa Har dangerfj eldene nær Kvænnas Kilder, gjennem- 

 strømmer Røldalsvand, og fryder gjennem den maleriske Bratlands- 

 dal, hvor Elven i flere Kilometers Længde danner en næsten uaf- 

 brudt Fos, i Suldalsvancl. 



Saavidt vides, foreligge ingen Meddelelser om Bæverens Op- 

 træden i dette høitliggende Dalføre fra tidligere Dage. 



Den 24de Juni 1893 saaes et (eller flere) Individer at have ned- 

 sat sig nogle Kilom. oven- og østenom Rø Id als Kirke, og senere 

 saaes gjentagne Gange et Individ i Valdalsvand, omtr. 12 Kilom. 

 høiere oppe i Dalen ovenfor Røldal. Paa begge Steder havde den 

 flækket og afbarket Rognetræer, Birke og Vidier; (Asp er sjelden 

 paa dette Sted). 



Meddeleren af ovenstaaende, 1 ) bemærker, at den umuligt kunde 

 flytte høiere op, da Valdalsvand ligger omtrent 2000' o. H., og kort 

 ovenfor slutter Skoven. Omkring 20 Sætre ligge langs Elven og 

 Våndet i Valdalen. 



Den angaves ogsaa at have bygget Hytte i Valdalen samme 

 Høst. 



Endnu i Slutn. af Jan. 1894, saaledes midt om Vinteren, 

 kunde Individet sees at være i Virksomhed paa dette Sted. Den 

 havde da slæbt Smaabirke til Elven, og paa et Sted havde den 

 maattet gjøre en Omvei for en stor Snefond. 



Endnu i April 1894 blev dette Individ iagttaget i Valdalen, men i 

 August s. A. fandtes det dødt vecl Elvekanten; det var jla allerede 

 opløst, og var sanclsynligvis dødt i Vaarens Løb, muligens i Isløs- 

 ningen. 



Hvorledes dette Individ har naaet clenne~afsidesliggende Fjeld- 

 dal, er det vanskeligt at forklare sig. Det er tænkeligt, at det har 

 vandret over Haukelifjelcl og Dyrskar, (samtidigt iagttoges Bæver 

 nede i Dalen i Grungedal), og derfra fulgt Fjeldmyrer og Smaaelve 

 ned i Rølclalselv. Mellem Røldal og Suldal har Bæveren ikke været 

 iagttaget, og nogen Passage langs Elven i Bratlandsdalen synes at 

 være liclet tænkelig. 



L ) Kirkesanger Stene (Febr. og Septb. 1894). 



