1897] Bæveren i Norge, dens Udbredelse og Levemaade. 65 



Blot friske Træer angribes. Hvis Træerne ikke have altfor 

 store Dimensioner, men ere unge eller af Middelstørrelse, anvendes 

 næsten det hele Træ, dels til Føde, dels til Bygningsmaterialier. 

 Stammen og Grenene afskjæres i Stykker, der ikke ere større, end 

 at de lade sig nogenlunde let slæbe ned til Vandkanten. Paa en 

 Del Grene eller Kviste afgnaves Barken strax, og fortæres paa 

 Stedet; de andre benyttes til Hyttens Udbedring eller til Vinter- 

 forraad. 



Men ofte sees de fældede Træer at være kun lidet eller slet 

 ikke benyttede. Ikke sjelden kan man saaledes støde paa Løvskov- 

 Partier i Nærheden af deres Boliger, hvor de have fældt Træer i 

 Mængde, der ligge væltecle til høire og venstre, men som senere 

 ikke have været rørte, eller hvoraf blot enkelte Smaagrene ere blevne 

 afskaarne. 



Et saadant Syn frembød Omgivelserne ved Hytten ved Vehus- 

 tjernet i Aamli, som besøgtes i Juli 1895. Træerne laa her henstrakte 

 i alle Retninger, saa der delvis var næsten ufremkommeligt, alle 

 endnu friske, men tildels kun lidet benyttede. Andre angrebne 

 Træer stode endnu opreiste, tilsyneladende friske, men med store 

 gabende Saar ved Eoden. (Pl. VII). 



Det er en udbredt Tro, at hvis Bæveren ikke helt naar at fælde 

 sit Træ før Morgenen, eller den bliver skræmt under Arbeidet,, 

 vender den aldrig senere tilbage for at fortsætte Arbeidet med 

 dette Træ. Om dette er den virkelige Grund til, at saamange an- 

 grebne Træer blive staaende, uden senere at røres, tør være tvivl- 

 somt. Sandsynligvis føler Bæveren (under Arbeidstiden om Høsten) 

 en uimodstaaelig Trang til at virke, og dette i Forbindelse med 

 en vis Rastløshed og Ustadighed bevirker, at den angriber eller 

 fælder langt mere, end den kommer til at anvende. 



Hytternes Bygning. Hytterne anlægges ikke altid paa de 

 Steder, hvor Bæveren vikle nyde den største Ro. Den kan ogsaa 

 føle sig tryg, om der tindes Smaahuse ikke langt derfra, og hvor 

 den daglig kan se Mennesker fra sin Hytte. I Regelen blive de ogsaa 

 mindre foruroligede af Stedets Beboere, end af tilfældige Besøgere, 

 Tømmerflødere, og andre. En Hytte, som jeg i Mai 1896 udgravede 

 ved Aaslandsø i Aamli, laa saaledes ved en liden Bugt af Hoved- 

 elven, lige ved Tømmerflødernes Færdselsvei, og Stedet passeredes 

 daglig af disses Baade i blot 30 Meters Afstand fra Hytten, der 



