1897] Bæveren i Norge, dens Ucluredelse og Levemaade. 7 1 



næsten alle de Hytter, som jeg har besøgt om Sommeren, har dette 

 været Tilfældet, skjønt Kvistene have været paalagte den fore- 

 gaaende Høst. Enkelte af disse havde ogsaa fæstet Rod i den 

 paafyldte Jord; især er Oren (Alnus incana og A. gluiinosa), samt 

 Sølje (Salix-Arteme) villige til at spire. 



De Stokke, som anvendes som Byggemateriale, hentes hoved- 

 sagelig fra de Træer, som Bæveren selv fælder. Men leilighedsvis 

 kan den ogsaa tåge andet Materiale til Hjælp. Ved flere Hytter 

 har jeg seet anvendt Furugrene eller hele Smaafuruer, som Bæ- 

 veren har funclet drivende i Våndet; disse har den dog aldrig 

 bekvemmet sig til at opskjære i passende Stykker, men paalagt 

 dem hele med Gren og Eod. Paa den Hytte ved Aaslandsø i 

 Aamli, som i 1896 viste sig at indeholde Unger, laa øverst oppe 

 en ung Tørfuru, hvis Længde var omtr. 3 Meter. 



Mange af de anvendte Grene (undertiden næsten alle) ere helt 

 afbarkede, idet Bæveren først har benyttet Barken som Nærings- 

 middel; disse afbarkede Stokke er synlige i lang Afstand. Paa 

 mange er dog Barken vedsiddende. 



Grenene lægges temmelig uregelmæssigt, men dog paa en 

 Maade krydsvis mod hinanden, og Mellemrummet fyldes med Jord. 

 Paa Hyttens Tag lægges Kviste, samt undertiden enkelte flade Stene ; 

 dog have disse sidste idethele været faa paa de af mig undersøgte 

 Bæverhytter, og blot paa en af dem (den største paa Aaslandsøen 

 i Aamli) vare nogle af dem af Størrelse omtrent som en almindelig 

 Octavbog. Disse Stene hentes sandsynligvis fra Elvebredden i Hyt- 

 tens Nærhed, og slæbes derfra op paa Tåget, da det neppe kan 

 antages, at Bæverne formåa at transportere saavidt store Stene 

 synderlig langt gjennem Våndet. 



Mellem Jorden fincles gjerne en og anden Græstue, og paa 

 Hyttens oversøiske Del kan derfor Græs, Bregner, etc. vedblive at 

 voxe ganske frodigt mellem Grenene og Kvistene. Ligeledes be- 

 nyttes ofte Klumper af det tætte og fine Græs fra Elvebunden, 

 som bliver liggende som visne Totter mellem Jorden. 



Naar Hytten er færdig, har den en saa fast Bygning, at det 

 somoftest er forbundet med Besvær at faa en fremstikkende Gren 

 bortrykket fra sit Leie, og der udkræves ofte lang Tid og Arbeide 

 til at gjennemgrave Tåget, naar man vil undersøge Gangen eller 

 Hulens Indre. 



Væggene (i de langstrakte Hytter) have i Kegelen en Tyk- 



