78 R- Collett. [No. 1 



fra Harclangerfi eldene løber mod Sydvest ovenfor Suldal. En eller 

 et Par af disse Individer nedsatte sig i Yaldalen, noget ovenfor 

 selve Røldal. Muligens have disse ikke faaet Tid til at indrette 

 sig, da Vinteren kom, idet de kunde sees at have været i fuld 

 Virksomhed midtvinters. Kirkesanger Stene meddeler herom i et 

 Brev 1 ) af Febr. 1894: ,.I Midten af Januar vare Rypejægere her- 

 fra inde paa Valdalssætrene, og fandt da tydelige Spor i Sneen 

 -efter Bæveren. Den havde slæbt adskillige Birkestammer og Grene 

 frem til Elven, og dette var skeet med stor Eftertanke. En stor 

 Stok var saaledes slæbt frem over en Houg, der endte med en 

 temmelig brat Sneskavl ; for at undgaa denne, havde den trukket 

 Stokken tilbage, svunget rundt Hougen, og saaledes fundet lettere 

 Vei." 



Ogsaa ved de ordinære Colonier, hvor Hytterne have længe 

 været beboede, hæncler det, at de maa forrette Vinterarbeide. Dette 

 var saaledes Tilfældet ved en af cle ovenfor beskrevne Hytter ved 

 Kiøruldvand Høsten 1895. Af en eller anden Grund vare de komne 

 tilkort om Høsten, og bleve nødte til langt ud paa Vinteren med 

 Besvær at slæbe Materialier til Hytten midt i Sneen. 



Undertiden har man iagttaget, at Sneen om Vinteren er bort- 

 tøet paa Tåget af Hytten, og det vil cleraf strax kunne sees, at 

 en saadan Hytte er beboet. Ved andre Hytter er dette ikke Til- 

 fældet; sandsynligvis beror dette paa Væggenes Tykkelse og Soliditet 

 i de forskjellige Hytter. 



Udvandringer. Medens det er Regelen, at Bæveren paa sit 

 Hjemsted kun fjerner sig faa Skridt fra Vandkanten, kan den dog 

 undertiden foretage temmelig lange Vandringer tilfods. 



Saadanne Vandringer paa Land foretages hovedsageligt af unge 

 Individer, der søge sig et nyt Opholdssted, og herved kunne ofte af- 

 sidesliggende Smaavande eller Dalfører pluclselig blive befolkede af 

 et eller andet Individ, hvor de tidligere vare ukj endte eller forglemte. 

 De Bævere, som i 1876 nedsatte sig ved Rørabækken ved Pors- 

 grund, maa saaledes, efter hvad ovenfor er omhandlet, have naaet 

 dette Sted efter at have vandret den adskillige Kilom. lange Strækning, 

 der skiller Frierf jorden fra Tokevandet. Denne Strækning er dog 

 for den største Del opfyldt af Søer og Vandløb, men en Vandring 

 over mindre Landstykker har dog paa flere Steder været nød- 

 vendig. 



x ) Optaget i Norsk Jæger- og Fisker-Forenings Tidsskrift 1894, p. 51. 



