1897] Bæveren i Norge, dens Udbredelse og Levemaade. 85 



I den ovenfor flere Gange omtalte Opsats i „The Zoologist" 

 har Mr. H. Cocks i 1880 (i Hefterne for Juni og Decbr.) givet en 

 Meddelelse om de Bæverhytter, der for Tiden vare ham be- 

 kj endte i Norge. I denne Af handling, hvori de forskjellige Steds- 

 navne blot ere angivne med Initialer (for ikke at virke altfor an- 

 sporende for de mulige senere Besøgende), antager han det samlede 

 Antal voxne Bævere, der paa denne Tid fandtes i Norge, til ikke at 

 overstige 60. Sandsynligvis har dog dette Antal været'noget for lavt 

 ansat. Ved at tåge i Betragtning, at idetmindste flere af Hytterne 

 indeholde flere end én Unge, og at desuden adskillige enlige Indi- 

 vider bo i Jordhuller uden at bygge nogen Hytte, har jeg i min 

 ovennævnte Opsats fra 1883 antaget som såndsynligt, at Antallet 

 snarere burde sættes til det dobbelte. 1 ) 



Hvor stort Antallet af levende Bævere fortiden, i 1896, er i 

 Landet, kan blot gjætningsvis angives. Som ovenfor nævnt have 

 Individerne i de seneste Aar havt en Tilbøielighed til at sprede 

 sig, og de have tildels indvanclret til Egne, hvor de hidtil (i vor 

 Tid) have været ukj endte. En Del af disse Udvandrere ere hurtigt 

 gaaede tilgrunde paa de nye Localiteter; andre forekomme her endnu, 

 og kunne muligens holde sig, eller udbrede sig videre. Alt i alt 

 synes Antallet neppe at være mindre nu, end i 1883, og tør maaske 

 anslaaes til omkr. 100 Stykker, snarere over, end under dette Antal. 2 ) 



Oeconomisk Betydning. Uagtet Bæverne ved sine Fæld- 



ninger af Træer visselig maa ansees for at kunne gjøre Skade, 

 have de dog i de senere Aar kun paa faa Steder, saavidt jeg har 

 erfaret, været Gjenstand for Grundeiernes Misfornøielse og For- 

 følgelse. Grunden hertil er snarest den, at i disse Trakter, hvor 

 Drift af Furuskov er Beboernes Hovednæringsvei, bliver Løvskoven 



!) Nyt Mag. f. Naturv. 28 B. p. 42. 



2 ) Til Sammenligning med Forholdene hos os kan anføres, at Dr. Fkiede- 

 eich i sin Beskrivelse af Colonierne ved Elben („Die Biber an der mittieren 

 Elbe", Dessau 1894) anslaar Antallet af beboede Hytter paa Strækningen fra 

 Wittenberg til Magdeburg i 1890 til 126, med antagelig 200 Beboere. Dr. 

 Fkiedekich antager saaledes, at der er et temmelig stort Antal Hytter, der blot 

 har en enkelt Beboer. 



I 1894 derimod var Antallet paa den noget længere Strækning mellem 

 Wartenburg og Magdeburg 108, med blot 160 Beboere. I Lobet af blot 3 Aar 

 var saaledes Bæverstanden i Elben aftaget med omtrent en Fjerdedel. 



Fremtiden vil vise, hvilket af de 2 europæiske Bæverdistricter, Elben og Syd- 

 Norge, vil længst være istand til at bevare sin Stamme fra Undergang. 



