1897] 



Bæveren i Norge, dens Udbredelse og Levemaade. 



87 



En særegen Fangstmethode er kjendt 

 fra Trysil i Slutningen af forrige Aarh., og 

 omtales i Smith's oftere anførte Beretning 

 om Bæverens Forekomst i disse Egne. 1 ) 

 ..Bjoren*' blev her efterstræbt (foruden paa 

 de almindelige Maader) tillige ved Lystring 

 med en Jernpig, saaledes ved en Slags 

 Harpunering. Da denne Jagtmethode ikke 

 er omtalt som practiseret paa andre Steder, 

 gjengives nedenfor det væsentligste af 

 Smith's Bemærkninger, da lian utvivlsomt 

 er den første Forfatter, som medjpersonlig 

 Indsigt og Interesse har skildret dette Dyrs 

 Levemaade hos os. Skriftet er forfattet i 

 1784, men først trykt i 1797. 



,, Bæveren faaes almindeligst ved Skyt- 

 tene, da man søger efter den i de Elve og 

 Aaer, hvor man formoder enclnu at træffe 

 en eller anden. For at erfare, om der er 

 nogen Bæver i Nærheden, giver Skytten 

 med Aaren af sin Baad, eller en anden 

 flad Stør, et Klask i Våndet. Bæveren, 

 som har den Natur-Drift, med sin Hale 

 undertiden at give saadant Klask i Våndet, 

 for at lokke andre af sit Slag til sig, svarer 

 da strax, hvor eiter den snart bliver be- 

 mærket af den listige Skytte. Iblandt faar 

 Skytten Lejlighed til at komme den saa 

 nær, at han kan slaae den ihjel, eftersom 

 Bæverdyret baade er [lidet hurtigt i sine 

 Vendinger, og derhos ikke har den bedste 

 Gavn af Øjnene; thi det som forekommer 

 ved Siden, bemærker den aldrig. Holder 

 Skytten sig derfor bagentil, kan han komme 

 Dyret ganske nær, ja saa nær, at han 

 næsten kunde gribe det med Haanden; 

 . . . men skal Grebet lykkes, maa Bæ- 

 veren tåges med Haanden eller Hænderne 

 over Halen, ... og den er ikke i Stand til, 



x ) Topogr. Journ. f. Norge, 21de H. (1797). 



Bæver- Harpun („Bjør-Qvætte") 



fra Trysil. (Universitets Old- 



samling, No. 16303.) 



