1897] Bæveren i Norge, dens Udbredelse og Levemaade. 39 



marken paa én Gang 12 Bæverskind til Markedet i Christiania, 

 og nævnede, at han kunde skaffe ligesaa mange til. 1 ) Dette blev 

 Aarsagen til, at den første Fredningsbestemmelse, efter Forslag af 

 Prof. Rasch, udkom i 1845. I denne blev al Jagt efter dette Dyr 

 forbudt i de første 10 Aar, ligesom Jagten efter Fredlysningstidens 

 Ophør blev forbeholdt Grundeieren alene. 2 ) 



Endskjønt denne Fredningsbestemmelse neppe er bleven syn- 

 derlig strengt overholdt, idet vistnok et og andet Individ blev fældet, 

 uanseet den totale Fredningstid (ligesom ogsaa Grundeieren efter 

 dennes Ophør havde Adgang til at dræbe dem i hvilketsomhelst 

 Antal), har den dog utvivlsomt bevirket, at Arten, der var sin 

 Undergang nær, blev bevaret for vor Fauna. 



Efter Udgangen af Aaret 1855 kunde altsaa Bæveren dræbes 

 det hele Aar af Grundeieren, og nogen Fredningstid gaves saa- 

 ledes ikke. 



I Jagtloven af 22de Juni 1863 blev denne vor første Frednings- 

 lov af 1845 væsentlig reguleret og fuldstændiggjort. Ifølge denne 

 Lovs § 3 kan Bæver kun fældes i Maanederne August, September 

 og October, og „i den Tid kun af Grundens Eier, som er be- 

 rettiget til at fælde blot 1 Bæver paa hver særskilt Eiendom. 

 Dog kan Kongen efter Indstilling fra vedkommende Amtsformand- 

 skab meddele Eieren af større, til een Eiendom hørende Skovtrak- 

 ter, Tilladelse til at fælde flere Dyr". 



En yderligere Tilladelse hjemles endvidere i samme Paragraph 

 Grundeieren, der har Ret til, uden Indskrænkning i Tid og Sted, 

 at dræbe Dyr, „der opholder sig paa 0, der er enkelt Mands 

 Eiendom, eller i indhegnet Park". Saaledes have flere af Colo- 

 nierne i Nisserelvens nedre Dele (Aaslandsø, Mariø, o. fl.) lige 

 fra Aaret 1845 af været ganske i Grundeierens Vold, der, uden 

 Indskrænkning af nogen Lov, har havt Adgang til, om han har 

 villet, at nedskycle eller fange dem paa disse Steder indtil det sidste 

 Individ. 



Endelig giver Paragraphen Bestemmelser om Jagten efter dette 

 Dyr i Almindingerne. „Om Forholdet med Jagt paa Bæver i 

 Stats- og Bygdealminding bestemmes af Kongen, dog for Bygcle- 

 almindingernes Vedkommende efterat angjældende Kommunebe- 



x ) Barth, Jågareforb. nya tidskrift, B. 3, p. 92 (1865). 



2 ) „Bæver maa i de første 10 Aar efter denne Lovs Kundgjorelse ikke af 

 nogen fanges, skydes eller dræbes, og efter den Tid kun af Grundeieren". 

 '(Lov 4de Aug. 1845, § 5). 



