Carl Fred. Kolderup. [No. 2 



H. Eeusch: Bryggekar og skifer. Teknisk ugeblad Iste novem- 



ber 1894. 

 H. Eeusch: Vor granitindustri. Norsk tidsskrift for haandværk 



og industri. 12te januar 1895. 

 H. Reusch: Den høieste industri i Nordeuropa. Norsk tids- 

 skrift for haandværk og industri 1895. 

 J. H. L. Vogt : Norsk marmor. N. g. u. 



Ved mine undersøgelser af det saakaldte Ekersunds-Soggen- 

 dalsfelt, der strækker sig langs Norges sydvestkyst, omtrent fra 

 Ogne paa Jæderen og nedover mod Lindesnæs, fandt jeg en- 

 del bergarter, som efter min formening maatte kunne anvendes i 

 stenindustrien, og jeg har derfor troet, at det vilde være heldigt 

 efter udgivelsen af det større og rent viclenskabelige arbeide over 

 feltet („Die labradorfelse des westlichen Norwegens" I. Bergens 

 museums aarbog for 1896) ved en mindre afhandling at. henlede 

 opmerksomheden paa disse bergarters mulige betingelser for prak- 

 tisk anvendelse. Denne afhandling vil da nærmest danne en slags 

 fortsættelse af C. Riibers: „ Norges granitindustri", idet hr. Riiber 

 har beskrevet sydøstkystens teknisk vigtige bergarter, og jeg om- 

 taler sydvestkystens. En distinkt forskjel vil merkes derved, at 

 de mange graniter, syeniter og gabbroer langs sydøstkysten alle- 

 rede i flere aar har været gjenstand for drift, og der saaledes er 

 adskillige erfaringer at hente fra de forskjellige brud, medens syd- 

 vestkystens bergarter kun et par steder har været gjenstand for 

 en mindre forsøgsdrift. Formaalet vil derfor her i større maale- 

 stok end ved flere af de tidligere nævnte afhancllinger være at hen- 

 lede opmerksomheden paa de omhandlede bergarter. 



Ser vi paa et geologisk oversigskart over det sydlige Norge,, 

 vil vi nede langs sydvestkysten, omtrent fra Ogne paa Jæderen og- 

 ned til Farsund, se afsat en brun farve, der skal betegne det saa- 

 kaldte Ekersunds-Soggendalsfelt. Naar dette felt er blevet beteg- 

 net med en ensartet farve, skulde herved antydes, at det bestaar 

 af en vistnok paa sine steder lidt forskjellig sammensat, men i det 

 store og hele tåget ensartet bergart, en bergart, som af de for- 

 skjellige forskere har faaet forskjellige benævnelser som labrador- 

 sten, norit, gabbro og gabbronorit. Dette er imidlertid ikke rig- 

 tigt. Jeg har nemlig ved mine undersøgelser i somrene 1893 — 95 

 kunnet paavise, at der optræder flere distinkt forskjellige massive 

 bergarter i feltet. 



Man behøver i grunden ikke at gaa saa langt for at erfare, at saa er 



