1897] Ekersunds-Soggendalsfeltets bergarter. 5 



tilfælde. Tager man f. eks. fra Ekersund op paa Vardeberget, vil man 

 her finde foran sig omtrent som et Lav af bare, hvidskaldede kol- 

 ler, som ligger der tæt i tæt, trodsende alle forvitringens forsøg 

 paa af dem at skabe et jordsmon, som kunde danne underlaget for 

 vegetationen. Midt i dette hav af øde og trøstesløshed ligger der 

 endel mindre snorformede, grønne øer, dette er cle op til 200 m. 

 mægtige noritgange med eieres dække af vegetation, det øvrige 

 bestaar af labradorsten. 



Eller vi kan tåge et andet eksempel. Kommer man reisende 

 ind gjennem Eekef jorden, vil man straks se, at der er en be- 

 tydelig forskjel paa vestsiden og østsiden. Denne er beklædt med 

 en forholdsvis frodig vegetation af vaccinier o. 1., vestsiden er fuld- 

 stændig gold. Undersøger man forholdene nærmere, vil man finde, 

 at vestsidens bergart er den lyse, faste, næsten udelukkende af 

 feldspat bestaaende labradorsten, østsidens er clerimod en mørk 

 glimmer- og hypersthensrig norit. 



Naar man i korthed skal opregne de vigtigste bergarter i Eker- 

 sunds-Soggendalsfeltet, bliver disse labradorsten, norit, monzonit, 

 adamellit og banatit, naar vi saa ogsaa tager med den gamle be- 

 kjendte „hornblendegranit" ved Farsund. Disse forskjellige berg- 

 arter vil senere blive mere indgaaende beskrevne, her skal jeg i 

 forbigaaende blot angive deres sammensætning. Labradorstenen 

 bestaar enten udelukkende af labradorfeldspat eller kan ogsaa for- 

 uden denne have nogle ganske faa procent hypersthen og titan] ern. 

 Noriten har skjæv feldspat (i almindelighed labrador), hypersthen og 

 lidt biotit samt titanjern som væsentlige bestanddele. Monzoniten 

 bestaar af baade ret og skjæv feldspat samt flere augitvarieteter (ofte 

 ogsaa lidt kvarts). Banatiten er tidligere bleven betegnet som „horn- 

 blendegranit", da den imidlertid foruden kvarts, hornblende og ret 

 feldspat gjennemgaaende ogsaa indeholder megen skjæv feld- 

 spat, bliver den at betegne som banatit. Adamelliten indeholder 

 feldspat, kvarts og augit (hypersthen), men er i chemisk henseende 

 surere end foregaaende. Af disse bergarter indtager labradorste- 

 nen ubetinget det største fladerum, ca. 900 km. 2 Noriterne findes 

 som gange i nærheden af Ekersund og i sammenhængende felt ved 

 Eekefjord og Soggendal samt paa Hitterøen (i den vestlige del). 

 Monzoniterne findes inde i landet ved Hæskestad. Adamelliterne 

 findes væsentligst paa Lister og desuden for endel inde i landet 

 ved Birkrem. Banatiterne forekommer i et felt, der strækker sig 

 fra Farsund og til Lindesnæs. Det nærmere angaaende beliggen- 



