Carl Fred. Kolderup. [No. 2 



heden vil kunne sees af mit kart, der ledsager „Die labradorfelse 

 des westlichen Norwegens I." 



De i Ekersunds-Soggendalsfeltet optrædende bergarter har ikke 

 mange forskjellige væsentlige mineraler at opvise. Som væsentlige 

 mineraler kan nævnes: 



1) Feldspat, der gjennemgaaende viser sig at være labrador, 

 optræder dels med lys rødlig, dels med violetgraa og dels med hvid- 

 lig farve. Denne forskjel i farve afhænger dels af den forskjellige 

 chemiske sammensætning og dels af den større eller mindre gehalt 

 af smaa naalformige indeslutninger, der ogsaa bidrager til at give 

 feldspaten en egen glans. Labradoren kan som den senere nævnte 

 oligoklas kj endes paa den fine tvillingstribning paa krystalfladerne. 

 Naar man spalter et stykke af den, vil man se, at den vinkel de 

 to spalteretninger danner med hinanden er noget over en ret (omtr. 

 93°). Af andre skjævvinklede feldspater haves i vort felt oligoklas, 

 der gjennemgaaende er lysere (graalig — hvid). Den forekommer 

 ialmindelighed underordnet og kan med hensyn til mængde ikke 

 maale sig med forega ående. 



Af retvinklede eller næsten retvinklede feldspater haves mikro- 

 perthit med graalig farve (væsentlig i monzoniter og adamelliter) 

 og ortoklas med rødlig farve i banatiterne ø. f. Farsund. Ingen 

 af disse viser det ringeste tegn til tvillingstribning. Desuden viJ 

 de ogsaa ved sin specifike vægt kunne adskilles fra de forskjellige 

 skjævvinklede feldspater. Vægten er hos ortoklas = 2,5, hos mi- 

 kroperthit 2,60, hos oligoklas 2,63 og hos labrador 2,67. Haard- 

 heden er hos alle feldspater omtrent 6. 



2) Kvarts viser aldrig nogen krystalbegrænsning, men fore- 

 kommer som vandklare-graalige, mere eller mindre glasagtig udse- 

 ende korn. Fra feldspaterne vil den let kj endes ved sin større 

 haardhed; den ridser glas. Optræder væsentlig i adamelliterne og 

 banatiterne. 



3) Augit, der pleier at have broncebrun eller mørk grøn farve 

 og et eiendommeligt skin paa kløvningsfladerne, er ialmindelighed 

 den saakaldte hypersthen. Den kan ved sin farve let skilles baade 

 fra feldspat og kvarts. Haardheden er omtrent som hos feldspa- 

 ten. Vægten er betydelig større end baade hos feldspat og kvarts, 

 omtrent = 3,2. 



4) Hornblenden ligner foregaaende, men har endnu mindre 

 udviklede kløvninger og er næsten fuldstændig sort af farve. Haard- 



