1897] Ekersunds-Soggendalsfeltets bergarter. H 



der i sin tid er tåget materiale til trappestene i Stavanger. Disse- 

 trappestene lod sig med største lethed tilhugge, og der foreligger 

 fra øvede stenarbeidere, der har arbeidet med granit i Østlandets 

 brud, udtalelser om, at labradorstenen er „ialfald lige saa god at 

 bearbeide som graniten". Der er da ved ordet bearbeide forstaaet 

 saavel brydning som hugning og tugtning. Heller ikke skal trans- 

 portomkostningerne her blive dyre, da bruddene kan lægges lige 

 ved søen, og der paa flere steder er saa dybt udenfor, at selv 

 større skibe kan lægge til, særlig gjælder dette om Nordfjord, hvor 

 titanjernkompaniets gamle bestyrer, hr. Olsen, har sine brud; men 

 der er ogsaa andre steder, som kunde fortjene opmerksomhed som! 

 f. eks. ;,de hr. ingeniørkaptein Heyerdahl tilhørende brud ved 

 Ymersten o. s. v. I Nordfjord er den brugbare bergart tilstede i 

 overordentlig mængde, nok for flere menneskealdre. Det er bare 

 at forundre sig over, at forekomsterne har ligget saa upaaagtede. 

 Bergmænd, der har passeret disse trakter, har tilfulde forstaaet at 

 skatte stenens værd. Bergmester dr. Tellee Dahll skrev saale- 

 des i sin tid følgende erklæring: 



„Fra hr. I. Olsen har jeg modtaget 2 stykker sleben norit 

 (efter min betegnelse labradorsten) fra Soggendals herred i Dalerner 

 hvorom han ønskede en udtalelse fra mig. Saadan har jeg herved 

 den fornøielse at afgive. 



Denne norit bestaar væsentligst af labrador med indblanding 

 af lidt hypersthen. Labradoren er brun med et stik i violet, me- 

 dens hypersthenen er mørkegrøn til sort. Blandingen gjør et yderst 

 behageligt indtryk paa øiet, og jeg maa antage, at man vil sætte 

 pris paa denne bergart til slebne sager saasom søiler, gravmonu- 

 menter, kamingesimser o. 1. m. Stenen er meget sterk, modstaar 

 forvitring og er let at hugge i alle former. Den er saaledes i hug- 

 hen tilstand tjenlig til mangehaande brug, saasom trapper, grund- 

 mur til huse, kaimure o. 1. m." 



Det kan saaledes ikke slaa feil, at den lyserøde labradorsten 

 maa faa adskillig betydning, naar først interessen for dens tilgode- 

 gjør else er vakt. 



Vi kommer saa til den graalige-violette labradorsten, der vist- 

 nok af flere vil betegnes som „labrador", fordi den paa af stand 

 minder noget om augitsyeniterne. Hvad den mineralogiske sam 

 mensætning angaar, saa ligner denne den foregaaendes. Der op- 

 træder imidlertid meget hyppig sammen med den af næsten ude- 

 lukkende labrador bestaaende bergart ogsaa typer med iblandet 



