14 Carl Fred. Kolderup. [No. 2 



faa nogen paktisk betydning. De bestaar af graalig feldspat (væsent- 

 lig mikroperthit, men ogsaa noget kalk-natronfeldspat), hypersthen, 

 ivarts, samt lidt bornblende og titanjern. Paa flere steder viser 

 bergarten sig temmelig sterkt angreben af forvitringen, saa at den 

 er forsynet med en ganske betragtelig „bark". Paa andre steder, 

 navnlig hvor den er mere finkornig, har den holdt sig ganske bra, 

 saa at den i overfladen næsten minder om labradorstenene (de 

 graa-violette). En hel del steder er bænkning ikke at observere, og 

 brydning vil antageligvis falde vanskelig, andre steder er der derimod 

 tydelig bænkning og fra Farsunds nærmeste omegn haves udtalel- 

 ser om lette sprængningsforholde. Haardheden er omtrent 6. Væg- 

 ten har jeg for en af bergarterne i Farsunds nærhed bestemt til 

 2,79. Transportomkostningene vil vistnok paa flere steder blive 

 Tinge, da bruddene vil kunne lægges lige ved en af fjordene. 

 Bergarten staar idethele meget nær de graalige graniter, og dens 

 feil og mangler vil derfor være disses. 



Banatiterne. 



Disse bergarter, der før betegnedes som „hornblendegraniter", 

 forekommer i et stort felt, som strækker sig fra Farsund og ned 

 mod Lindesnæs. De er gjennemgaaende temmelig grovkornede, 

 ialfald i de vestlige trakter, hvor i eg har studert dem. Bænknin- 

 gen er paa sine steder meget godt udviklet, og parallelstruktur 

 iagttages som oftest. Kløvet skulde derfor formodes at være gan- 

 ske bra, jeg har imidlertid ikke havt anledning til at se bergarten 

 TDriidt. Hvad mineralsammensætningen angaar, saa er den: feldspat 

 (dels rødlig ortoklas og mikroperthit dels lidt lys oligoklas), kvarts 

 samt mørk hornblende; desuden findes endel mindre væsentlige 

 mineraler som glimmer, titanit, zirkon o. s. v. Strukturen er den 

 almindelige retningsløs kornige, saaledes som den findes hos gra- 

 niterne, med hvilke bergarter disse banatiter stemmer saa godt 

 overens, at det kun er ved en nøiere chemisk undersøgelse, at deres 

 ■stilling som banatiter kan fastslaaes. Af og til findes dog en vel 

 udviklet parallelstruktur. 



Gode havne forekommer rundt omkring i feltet, og adgangen 

 fra de eventuelle brud til havnene vil være forholdsvis let, saa det 

 er at formode, at ogsaa denne bergarttype kan udnyttes. Man 

 bør imidlertid opsøge de steder, hvor bergarten har mindst korn- 

 størrelse. 



