Den hos kvæget optrædende benskjørhed er en vistnok i almin- 

 delighed forholdsvis lidet paaagtet sygdom; men den spiller dog 

 i enkelte dele af vort land en saapas betydelig rolle, at det 

 ikke gaar an for landmanden at lade den uænset. Ved mine 

 reiser i, hvad jeg har kaldt, Ekersunds-Soggendalsfeltet, d. v. s. 

 det felt af gamle vulkanske bergarter, der strækker, sig fra 

 Bruvandet paa Jæderen og nedover mod Lindesnæs, blev syg- 

 dommen flere gange nævnt for mig, og jeg blev et par steder 

 ogsaa spurgt tilraads om, hvad man skulde gjøre for at bevare 

 kvæget mod den. Hvad der ved de forskjellige beretninger om 

 sygdommen var mest paafaldende, var dens udbredelse. Man for- 

 talte mig, at udbredelsen af sygdommen var begrenset af visse 

 ganske skarpt trukne linier. Der blev f. eks. berettet, at oppe 

 i Hæskestad optraadte benskjørheden stadig paa nordsiden af 

 dalen, men derimod ikke paa de gaarde, som laa paa sydsiden. 

 Det interessante ved sagen var, at netop en bergartgrense gik langs 

 dalen. Paa sydsiden stod bergarter, som jeg har betegnet som 

 monzoniter og paa nordsiden dels labradorsten dels grundfjeldsgneis. 

 Da ogsaa sygdommen i Soggendal optraadte paa skarpt adskilte 

 omraader, og disse omraader begrensedes af bergartgrenser, syn- 

 tes det at maatte være klart, at der var en vis forbindelse mellem 

 sygdommens og de forskjellige bergarters optræden. Der maatte 

 hos nogen af bergarterne være en mangel paa et af de stoffe, som 

 behøvedes for bendannelsen. At det ikke kunde være kalk, som 

 manglede, kunde jeg med det samme gaa ud fra, da feldspaten i 

 bergarterne væsentlig var en kalknatronfeldspat. Det laa da nær- 

 mest at tænke paa en betydeligere variering af fosforsyregehalten. 

 Hvordan det forholdt sig med denne, havde jeg paa sagens davæ- 

 rende standpunkt ikke fuld rede, men lidt efter lidt, eftersom den 

 mikroskopiske og chemiske undersøgelse af bergarterne skred fremad, 

 syntes iagttagelserne at bekræfte rigtigheden af den først udka- 

 stede formodning om, at benskjørheden var afhængig af bergarter- 



