1897J Fosforsyregehalten i Ekersunds-Soggendalsfeltets bergarter etc. 9 



clem drage opover de steile fjeldskrænter med sine „kjiper" fulde 

 af benaffald. 



Omkring Farsund merkedes at dømme efter de forøvrigt faa 

 forespørgsier, som blev rettet til befolkningen, intet til benskjørhed. 

 I fuldstændig overensstemmelse hermed tindes der ogsaa i alle de 

 af mig undersøgte bergartpreparater fra denne del af feltet apatit. 



Paa Lister, hvor bergarten væsentlig er adamellit, har jeg 

 gjennem lærer Mebeeg havt anledning til at gjøre talrige fore- 

 spørgsier. hvoraf det fremgaar, at benskjørhed kun nu og da skal 

 optræde paa gaarden Maberg, ellers ikke. 



Sammenfatter vi alt det ovenfor meddelte, saa vil vi se, at 

 der er en bestemt relation mellem de to faktorer, benskjørhed paa 

 den ene side og mangel paa fosforsyre i bergarten paa den anden, 

 en relation, som viser sig overalt i feltet, og som er for stor til 

 at bero paa ren vilkaarlighed. 



Som man vil se, er der naturligvis ikke anstillet forespørgsier 

 paa hver enkelt gaard, hvad der har sin grund i arbeidets maal 

 væsentlig var en rent videnskabelig unclersøgelse af feltets bergar- 

 ter, og at det her behandlede spørgsmaal først blev fremsat en tid 

 efter undersøgelsernes begvndelse; men jeg tror alligevel, at de 

 fremkomne oplysninger er tilstrækkelig til, at enhver kan danne 

 sig en temmelig nøiagtig opfatning af forholdene. Man faar nemlig 

 erindre, at overalt staar theori og virkelighed i den bedste for- 

 staaelse. Benskjørhed optræder overalt, hvor den rene. fosforsyre- 

 fattige labradorsten danner underlaget, medens vi derimod ikke 

 træffer den, hvor labradorstenen ved forandring af mineralsammen- 

 sætning nærmer sig de forholdsvis fosforsyrerige noriter, og heller 

 ikke lindes den paa gaarclene i norit-, monzonit-, banatit- og ada- 

 mellitfelterne. Grensen kan paa sine steder være skarp som f. 

 eks. ved Hæskestad; men det maa paa den anden side ogsaa 

 erindres, at der paa flere steder optræder løsere masser, der ikke 

 er dannet ved forvitring af stedets undergrund, og som for en del 

 griber forstyrrende ind og udvisker forholdet. Saaledes optræder 

 der f. eks. betydelige løse masser ved Birkrem og delvis i Hæske- 

 stad, masser, der efter min formening er en fortsættelse af Østlan- 

 dets råer. 



Det er imidlertid ikke blot de forskjellige massiver, som kom- 

 mer i betragtning, ogsaa gangene kunde nævnes, da flere af dem 

 indtager et ganske betydeligt areal. Saavel diabas- som norit-gan- 

 gene stikker ved sit frugtbarere jordsmon skarpt af mod de omgi- 



