10 Carl Fred. Kolderup. [No. 9 



vende golde labradorstene. Da diabasgangene er de, der har let- 

 test for at forvitre, kommer de at danne grønne, dalformige render, 

 der gjennemsætter landskabet. Har disse dale, som herved dan- 

 nes, nogen større bredde, saaledes som f. eks. rilfældet er med den 

 13,8 km. lange St. Olafs gang, saa ser man, hvorledes beboelsen 

 har koncentreret sig langs den. Ved St. Olafs gangen ligger saa- 

 ledes som paa en eneste linie gaardene Skaare, Sverkestad, Kol- 

 dal, Hægdal, Kyland og Gautland, medens gaardene udenfor denne 

 linie ligger meget spredt og i særdeles lidet antal. Dette er et 

 forhold, som ogsaa professor Vogt blev opmerksom paa, og som 

 han i et af sine arbeider kortelig har nævnt. Et lignende eksem- 

 pel paa, hvorledes bebyggelsen har koncentreret sig paa det fos- 

 forsyrerige forvitringsjordsmon, er det af mig som „noritfeltet ved 

 Eekefjord og Soggendal" betegnede omraade. I dette felt findes 

 omtrent 40 gaarde, og afsætter man f. eks. paa kartet fel- 

 tets størrelse til begge sider af det, vil antallet af gaarde paa et 

 ligestort areal af labrador stenen ikke naa op til 10, d. v. s. gaar- 

 dene ligger i noritfeltet omtrent 4 gange saa tæt som i de tilstø- 

 dende dele af labradorstensfeltet. 



Efterat denne lille af handling var færdigsat, fik jeg tilsendt en trykt 

 stipendieindberetning fra hr. agronom Aanestad. I denne indberetning har 

 forfatteren ogsaa behandlet benskjørheden og er kommen til et lignende resul- 

 tat som mig, idet han mener, at sygdommens aarsag kun er mangel paa fos- 

 forsyre i jordbunden. 



