I somrene 1896 og 1897 har jeg med station paa Moldøen 

 anstillet dybvandsundersøgelser i Vaagsfj orden og Ulvesund. I 

 Vaagsfjorden skrabedes paa nordsiden fra mundingen, Vombanæs, 

 til Staamnen samt i Skavøpollen. Paa sydsiden undersøgtes de 

 ydre partier indtil G-aasholmen. Ulvesundet blev undersøgt i hele 

 sin længde. I sidste sommer var det ogsaa min agt at anstille 

 skrabninger udenfor Vaagsfjorden, omkring Klovningen og Kval- 

 Tieimsviken, men det stormfulde veir, vi havde i juni maanéd, lagde 

 desværre hindringer i veien for disse undersøgelser. Strømforhol- 

 dene saavel i Ulvesund som særlig i Vaagsfjorden vanskeliggjorde 

 i høi grad skrabningen, hvorfor de fleste skrabekast maatte foreta- 

 ges med toug i land. Særlig var strømmen rivende i Vaagsfjor- 

 •dens munding, ved Vombanæs og Hovdanæs; her var det til sine 

 tider rent umuligt at skrabe. 



Det ca. 9 kilometer lange og 0.5 — 1.5 kilometer brede Ulve- 

 sund adskiller Vaagsøen fra fastlandet og danner forbindelsen mel- 

 lem Vaagsfjorden og Sildegabet. Dybden overstiger sjelden 20 — 30 

 favne naar undtages i den nordlige del, Skarebugten, hvor den kan 

 gaa ned til 50 favne. I den sydlige, ganske grunde del omkring 

 Moldøen bestaar bunden dels af skjælsand dels af sten og fjeld, 

 som hyppig er bevokset med laminarier. Faunaen er ganske rig, 

 men synes ikke at frembyde noget af særlig interesse. Det var 

 de sædvanlige paa skjælsand og haarcl bund forekommende former saa- 

 som vola maxima,peeten operadaris, timoclea ovata, cardium echinatum, 

 cyprina islandiea, turritella terebra, aporrhais pes pelicani, lepidopleu- 

 rus cinereus, trachydermon ruber, acmæa virginea, patella vulgata, 

 gibbula tumida, trochus zizypliinus o. s. v. Af mindre almindelige 

 mollusker kan nævnes pectuneulus glycimeris, venus casina og lævi- 

 mrdium norvegicum^ iif den sidste art dog blot nogle tomme 

 skaller. 



