XO James A. Grieg. [No. 16 



culus glycimeris, flere eardiumarter, lævicardium norvegicum, venus 

 casina, og de to andre venusarter, lyonsia norvegica, psammobia 

 tellinella og ferrøensis, poromya granulata, lepeta cøca, scissurella 

 crispata, capulus hungaricus, lovenella metula, eulimella scillæ, eu- 

 lima intermedia og bilineata, trivla europæa, admete viridula, bela 

 tenuicostata, spirotropis carinata, trophon clathratus og barvicensis, 

 cylichna alba o. s. v. Paa en ganske liden, indskrænket lokalitet 

 optraadte scalaria grønlandica meget talrig. Ved Halnæsviken 

 fandtes ligeledes et eksemplar af scalaria trevelyana samt tre eks- 

 emplarer af neomenia carinata. De øvrige dyregrupper, ascidier, 

 krustaceer, svampe og annelider har jeg endnu ikke faaet bestemt, 

 hvorfor de maa forbigaaes. Ogsaa de var godt repræsenterede, 

 dette gjælder som ovenfor nævnt særlig anneliderne. 



Bugten ved Hollevik er langs det østre og nordre land, fra 

 Matrog bortover forbi Hollevik, forholdsvis grund. Ved Bergnak- 

 ken er der derimod som tidligere omtalt temmelig braadybt. Her 

 har vi ganske nær Jand 80 favne dybt og noget længere ude 125 

 favne. Inde paa bugten findes dels grov singel med et fattigt dy- 

 reliv, dels sandbund med en fauna, som minder om den ved Hal- 

 næsviken om den end ikke er saa rig som denne. Ved Bergnak- 

 ken har vi dels singel, dels klippegrund. Af dyref ormer, som 

 fandtes her, kan nævnes: amphiura elegans, ophiura carnea. ophi- 

 •oden sericeum, pecten aratus, leda minuta, abra nitida, bela bicari- 

 nata o. s. v. 



Langs det bratte fjeld, der fra Halnæsviken strækker sig bort- 

 over til Sætenæs, er dybdeforholdene som inde ved Halnæsviken, 

 men bunden bestaar hovedsagelig af grov singel og ur, kun hist 

 og her afløst af enkelte sandpartier. Fra Sætenæs østover forbi 

 Moldøens sydside, Kletten og Blaalilandet til Skavøen har vi skjæl- 

 sand med en fauna, som ligner den i den sydlige del af Ulvesun- 

 det. Dybden sænker sig langsomt ned til 30 — 40 favnes dyb, 

 hvorpaa det bærer steilt ned mod fjorddybet. 40 favneskurven 

 gaar i en bue, der følger landet, fra Skavøskallen udenfor Skav- 

 øen nord og vestover forbi Kariskjær til den rende, som skjærer 

 sig ind til Ulvesundets vestre løb, mellem Sætenæs og Moldøen. 

 Steilest er dette affald ved Kariskjær og Skavøskallen, intet.steds 

 bærer det dog saa brat uclover som ved Slaaken. Formationerne 

 minder mere om dem ved Matrog ; der som her har vi nemlig 

 bratte styrtninger afvekslende med mindre sand og grus clækkede 

 terasser. Udenfor Skavøskallen er der 100 — 120 favne, evjebund. 



