62 lndberetning 1897 





I ethvert fald er der flere ting, som viser, at gydetorsken ogsaa 

 har appetit. Et hovedargument er, at linefisket drives med held. 

 Opsynscheferne i Lofoten har gjentagne gange berettet, at fore- 

 komst af sild i fiskehavet bevirker uregelmæssigheder i skreifisket, 

 fordi torsken jager silden. Fra Finmarken høres ogsaa r et ofte, 

 at loddens ankomst virker uheldigt paa selve „gaatfisket". Det 

 virkelige forhold tør nok være, at hvis der tilbyder sig rigelig ad- 

 gang til næring, saa fylder torsken sin mave til bredfuldt maal 

 selv under gydeindsig. Det har saaledes sin interesse at sammen- 

 ligne fortegnelserne over skreimaveindhold fra Lofoten i mars og 

 fra Bremanger i samme maaned. I den første forekommer for- 

 skjelligartede bunddyr, i den anden næsten udelukkende vaarsild 

 og vaarsildrogn. 



Keøyer skriver om torsken, at den ifølge sin graadighed kan 

 hetragtes som fiende af næsten alle havdyr, den kan faa bugt med 

 og fra alker, edderfugleunger og lemæn er der virkelig et stort 

 sprang til smaakrebs som cypriåina og euchæta. Imidlertid kan man 

 ogsaa for torskens vedkommende tale om normal og tilfældig føde. 

 Naar jeg f. eks. ved Bålstad fandt appelsinskaller i en torskemave, 

 maa disse regnes til sidste kategori. 



Omkring midten af mars tog jeg en mængde observationer fra 

 Liland i Østnesfjorden til Bålstad; havde da leiet S/S „Svolvær". 



Fra — 100 m. var temp. paa den lange strækning temmelig 

 ensartet (omkr. 3° C.) Paa strøget Henningsvær — Bålstad var det 

 da godt fiske. 



Senere fulgte jeg den samme dampbaad paa en agnsildtur til 

 Lerfj orden, Helgeland, hvor der var gjort et lidet sildestæng. Under 

 denne reise blev der kun anledning til at tåge overfladeprøver; i 

 bunden af Lerfj orden fik jeg dog et lidet vertikalsnit. 



Silden blev i al hast øst i kasser og stuet i rummet, paa 

 dækket opstabledes ogsaa sildekasser, saa det var næsten ufrem- 

 kommeligt. De mindste sild havde en længde af 15 cm. fra snuden 

 til halekløften, de største var paa 20 cm., og de almindelige stør- 

 relser 16, 17, 18 cm. — 



I slutningen af mars og begyndelsen af april tog jeg obser- 

 vationer for Reine ombord paa redningsskøiten „Bergen". Fisket 

 der var ikke videre godt, men jeg kunde ikke spore nogen synderlig 

 forskjel i sjøens fysiske tilstand mellem Reinehavet og f. eks. Bal- 

 stads fiskehav, hvor der gjordes god fangst. Størsteparten af den 

 undersøgte skrei havde nu gydt. For en rent overfladisk betragt- 



