Nogen asteriders alder ag aarsklasser 21 
anta, at det 8 mm. store eksemplar tilhører en ældre aarsklasse 
end det øvrige materiale, som samler sig om et maksimum paa 
3 individer ved skiveradius 4 mm. 
Av ovenstaaende fremgaar, at hvad der er sagt om Nord- 
havets og Nordatlanterens ophiurider, det gjælder ogsaa asteri- 
dene. De paa en lokalitet optrædende asterider er ofte kun re- 
præsentert av en aarsklasse. Der kan dog ogsaa forekomme to 
eller flere aarsklasser; i saa tilfælde er dog som oftest kun en 
av dem talrik repræsentert. Undersøkelsene viser endvidere, 
at asteridene har en kort levetid. De fleste undersøkte arter, 
Pontaster tenuispinus, Plutonaster bifrons, Bathybiaster vexillifer 
og robustus, Psilaster andromeda, Astrogonium pareli og Solaster 
squamatus, synes allerede ved 4-aarsalderen at ha opnaadd sin største 
utvikling. For Ctenodiscus crispatus vedkommende indtrær dette 
allerede naar den er tre aar gammel. En art, Hymenaster pellu- 
cidus, synes dog at kunne bli 5 eller muligens 6 aar gammel. 
Spørsmaalet om de nordiske og nordatlantiske asteriders alder 
trænger dog yderligere undersøkelser. Flere arter, saasom Aste- 
rias rubens, glacialis og miilleri, Solaster endeca og slegten Pte- 
raster har jeg endnu ikke faat undersøkt. Av andre arter, Ben- 
thopecten spinosus, Dytaster agassizi, Leptychaster arcticus, So- 
laster papposus og Henricia sanguinolenta har materialet været 
sparsomt eller kun stammet fra en eneste lokalitet, saa at det 
ikke har været mulig at faa bestemt artens aarsklasser og derved 
dens alder. 
