4 Torleiv Hannaas. 
have giort den smukke Altar-Tavle i Storøens Kirke. Af denne 
fik _ Isaak Botnen Kundskab om den rette Fernis og dens Brug. Fra 
den Tid af har Isaak Botnen giort sig i dette Arbeide saa beromt, 
at hans Fioler baade inden- og udenrigs prefereres andres; Hvilket jeg 
ofte har hørt af virtuosiske Musicis; Blandt hvilke jeg kand nævne den 
berømte Hr. Freitoft. Om denne Isaak Botnen er endnu curieux 
hvad en fornemme Brav Mand nu nyligen har fortællet mig, nemlig: Han 
kom en Aften silde Reisende og for Mulm og Uveir maatte søge Havn og 
Huus hos Isaak Botnen. Den Reisende blev indlukt i Stuen, hvor der var 
velmørkt. Da han spurgte efter Manden i Huset, blev ham svared: Han 
sitte innar aa arbeie. Den Reisende blev og vaer det han aldrig 
havde troet mueligt, at Isaak Botnen i sligt Mørke forfærdigede og 
indlagde det fineste Elfenbeen- og Træ-Arbeide paa Fioler. Da den Rei- 
sende derover tilkiendegav sin billige Forundring, svarede Isaak Bot- 
nen ham, at han fortroede sig mere til sine Følelser end til sit Syn, og 
efterdi hans Fader /: forbemeldte Niels Botnen :/ i Alderdommen blev blind, 
havde han altid saaledes forestillet sig samme Skiæbne, at han derfor fra 
yngre Aar havde lagt sig efter at arbeide i Mørket. Paa den Tid var 
Isaak Botnen 84 Aar gammel. Han havde adskillige Sønner, men 
i sær een navnlig Thrond, som havde Lyst til at lære Faderens Fiol- 
Arbeide, cg en Dotter-Mand ved Navn Siovat. Begge disse leve endnu. 
Siovat befandtes mindre beqvem til nogen synderlig Perfection at er- 
hverve sig. Dog giør han Fioler, men som der siges, ikke af den Bonitet, 
som Trons. Siovat anvendte ei heller saa megen Tid og Flid paa 
alt til Fiol-Magerie henhørende som paa Jorde-Brug. Thrond derimod 
er en upaaklagelig Jordemand, men overgaar den anden i at giøre Fioler. 
Herom fortælles og at deres Fader Isaak Botnen, der vilde vel lære 
dem brav nok at giøre Fioler, vilde dog sin Livs Tid have sig forbe- 
holden Fernissen, og lærte dem aldrig ret at lave Fernis eller at fernisse. 
Fiter Isaak Botnens Død fandtes adskillige Fernis-Recepter. Men den 
retteste og bedste deraf skal alene Thrond, som det siges, have udfunden. 
Hvorfor han og har aarlig en stor Debit paa sine Fioler. Thi de føres til 
Røldal, Kongsberg og længer i stor Mængde. Thrond har derved sat 
sig i en meget god Tilstand. Han har tilforn boet paa Fiattebø, men be- 
beer nu yttre Aalvig. Thrond er detsunden en brav Smed, saa at han 
selv kand giøre sig i Jern og Staal alle til sit Metier behøvende Instru- 
menter og Redskaber. Det kunde ei Faderen; Men maatte bekostelig 
forskaffe sig dem fra andre Steder. Isaak Botnen forstod ei at spille 
paa Fiol. Ei heller ere enten Trond eller Siovat Spillere, som man 
her kalder det.” 
Det finst korkje namn eller merke under stykket, og lesaren 
fær berre vita at ,Dette er indsendt*. Kven innsendaren var, 
det hev aldri kome for dagen. Og no er det vel uraadYaa 
finna det ut, so lenge etterpaa. Men ein kann alltid gjera seg 
ein tanke um det. 
