Hardingfela. 29 
Rudolf Keyser var inne paa spursmaalet i fyrelesin- 
garne sine um ,,Nordmeendenes Forlystelser i Oldtiden”. Etter 
at han hev greidt ut um visedansen, segjer han: ,,Et andet 
Slags Dans efter Instrumental-Musik, mere lignende nyere 
Tiders Danse, synes dog i det 14de Aarhundrede, ja maaskee 
tidligere, at have været i Brug, rimeligvis som Efterligning af 
udenlandske Skikke.”') Og han skyt til Bosa-soga. 
Catharinus Elling hev ei onnor meining. Han held 
fyre at ,,Ogsaa til disse (d.e. Pardanse og Enkeltdanse) har 
der som Regel været sunget; kun i sjeldne Tilfælde har der 
været spillet eller blæst til Dansen. Dertil var de Instrumen- 
ter, som kunde egne sig til at ledsage Dansen, for ufuldkomne. 
Det eneste Instrument, som kan formodes at have havt en vis 
Grad af Fuldkommenhed, er Langleiken, og denne er visselig 
ogsaa blevet benyttet til Dans i høiere Grad end nu.”*) 
Elling nemner ikkje dei gamle fraasegnerne, og han hev 
venteleg ikkje visst um deim. Dei er so klaare, tykkjer eg, at 
det i grunnen ikkje kann vera tvil. Nordmennerne maa ha 
dansa etter spelslaattar allvisst fra 1300-tallet, og slaattarne i 
seg sjølv maa vera endaa mykje eldre. I Bosa-soga er det 
aldri tale um at dei song til dansen. Og det hev visst berre 
vore spela til pardans og lausdans, fraa fyrst av. Men eg 
skulde tru at dei snart hev funne paa aa binda danse-musikken 
til smaae slaatte-rim. Og det kann vel ha hendt i gamle dagar 
som no, at dei stundom hev lote hjelpt seg med aa tralla slaat- 
tarne, naar dei ingen spelemann hadde. 
Men no er det ein ting aa merka. Det heiter um Sigurd 
i Bosa-soga at han var ,mikill meistari til hljödføra", d.v.s. ein 
stor meister paa ymse slag spel-gogner, ,ok pö mest å horpu- 
slått”. Og det er harpa han slær i brudlaupet paa Glæsis- 
vollarne. Harpa er i det heile det instrument som me høyrer 
mest tale um hjaa forfederne vaare, radt ifraa Våluspå av. 
Men det er ikkje alltid so visst aa vita kva der ligg i namnet 
harpa. Den som Sigurd spela paa, var visst ei retteleg harpe 
ogso i nyare tydning. (Eit strengjespel med trikanta raame 
og med strengjer av ymis lengd). Men ofte kann me skyna 
at gin. harpa er bruka um eit instrument som dei no vilde 
1) Norsk Tidsskrift for Videnskab og Litteratur II (1848), s. 239. 
?) Vore Slaatter, s. 5. 
