HEER MR | 
38 Haakon Schetelig. 
kommet i graven samtidig. For mandsgravens vedkommende 
er det oplagt at den ikke er ældre end kvindegraven, som 
var tilstede i kisten allerede da den andre graven blev ind- 
bragt. Men vaabnene gir ikke leilighet til saa nøiagtig 
tidsbestemmelse som spændenc; spydet, øksen og kniven er av 
former som var i bruk i perioden 5te—6te aarh. mens de 
ialfald inden midten av "de aarh. var avløst av andre vaaben- 
former (nedenfor s — og Oldtiden, avhandlinger tilegnet K. 
Rygh. 1914, s. 98). Mere bestemt besked faar vi ved krukken 
fig. 34. Den er litt større end krukken i kvindegraven og 
ornamentene er rikere utformet med dobbelte perlerækker; 
men krukkens form og likesaa mønstret i dekorationen er 
fuldstændig ens ved begge. De maa være praktisk talt sam- 
tidige. Det er paavist før at ornamentiken paa de spandfor- 
mete lerkar utvikler sig fra forholdsvis enkle mønstre hen- 
imot en stadig rikere dekoration som tilsidst fylder hele kruk- 
kens overflate, og samtidig blir monster og border stadig ~ 
rikere utformet. Ved rent typologisk ræsonnement kunde en 
da si at fig. 35 her repræsenterer et litt ældre stadium i denne 
utvikling end fig. 34; dette vilde stemme med aldersforholdet 
mellem de to gravene, men forskjellen mellem lerkarrene er 
i virkeligheten saa haartrukken at den ligger langt hinsides 
grænsen for typologiens mulighet overfor kronologiske bestem- 
melser. Vi maa stanse ved at de to lerkar er aldeles samtidige. 
Som vi har set fremgaar det av fundforholdene at det er 
en aldersforskjel mellem de to gravene i kisten; kvindegraven 
har været der før mandsgraven blev anlagt. Men samtidig 
ser vi at det ikke lar sig paavise nogen aldersforskjel mellem 
oldsakene i gravene, og at følgelig den tid som er hengaat 
mellem de to begravelser er for kort til at være arkeologisk 
merkbar. Vi har altsaa her aldeles samme forhold som ved 
Hovefundet ovenfor. 
De her anførte eksempler paa gravkister med flere graver 
har sine sidestykker i en række andre vestlandske fund som 
det ovenfor er henvist til (s. 15). I samme forbindelse bør 
mindes om at vi i adskillige fund har flere samtidige graver 
anlagt i samme gravhaug, dels bare skeletgraver, (særlig ty- 
pisk ved Døsenfundene, V.J.G. s. 121 ff.), dels ogsaa brand- 
