Nye jernaldersfund paa Vestlandet. 39 
graver (eksempelvis et fund fra Haus prestegaard, V.J.G. s. 
89; et fund fra Sandal i Jølster, B. M. Aarb. 1913, nr. 13, s. 
42—43 og fra Bondehaugen ved Mundheim, Strandebarm, B. 
6756). Det kan ikke være tvil om at disse forskjellige for- 
mer for en nær indbyrdes forbindelse mellem flere samtidige 
graver maa forstaaes som familiebegravelser, som altsaa viser 
sig at være et ganske fremtrædende træk ved den vestlandske 
gravskik i folkevandringstiden. 
Vaabenfund og vaabenformer fra folkevandringstiden. 
I flere henseender har vaabengravene let for at vække 
opmerksomhet og interesse. Vaaben er jo mere iøinefaldende 
ting end det meste som ellers findes i gravene og de avgir 
ogsaa et meget tiltrækkende materiale av oldsaker. De gir 
direkte anledning til at studere hvordan mandens bevæbning 
har utviklet sig ned gjennem tidene, og mere indirekte kan 
vaabengravenes forekomst i de forskjellige tidsrum føre til 
slutninger om de forestillinger som laa til grund for gravskik- 
ken. Derimot er det kanske at gaa noget langt naar dette 
forholdet enkelte ganger er anvendt paa religionshistorien 
(Sophus Miiller: Vor Oldtid, s. 492, Ab. 1900, s. 67) og det 
har sikkert ikke nogen rimelig berettigelse naar en vil bruke 
vaabengravene til at bedømme om de forskjellige perioder av 
oldtiden har hat en fredelig eller krigersk karakter. (Alexander 
Bugge, Norges Historie I. 1. s.79). Om en mand er begravet 
uten vaaben, behøver han ikke derfor at ha levet vaabenløs 
og fredelig. For at ta et eksempel, i tiden omtrent 300—600 
e. Kr. er det paa Vestlandet temmelig almindelig at finde vaa- 
ben i mandsgravene naar den døde er begravet ubrændt, mens 
det samtidig er yderst sjelden at træffe vaaben i brandgravene. 
Selvsagt er det her spørsmaal om forskjellig gravskik, altsaa 
om avvikende opfatninger av hvordan graven rettelig burde 
anlægges og utstyres; ingenting taler for at de mænd hvis lik 
blev brændt, i levende live hadde været mere fredelig end 
samtidige landsmænd som efter døden blev jordet i store grav- 
kister. 
