60 



Hj. Negaard. 



[Nr. 4 



vil kunne møtes av posten paa den anden side og jages tilbake 

 igjen o. s. v. 



Forøvrig findes rengrave som før nævnt paa mangfoldige steder 

 i fj eldet — uten nogen tilknytning til bopladser — helt ned til 

 lierne ved Ustavand og Sletf jorden. 



I Jotunheimen, hvor der saavidt jeg vet hverken findes ben- 

 hauger eller bopladser, har jeg ogsaa stødt paa dem nemlig i Svart- 

 dalen, i Gravdalen og ved Leirvatnet. 



D. Andre primitive fangstanordninger for ren. 



Mellem Store Krækjavand og Ørterenvand er der et lavt eide 

 av svaberg 4—500 m. bredt „Svøet" kaldet. 



^T*\i 



V (LU flb 



5^^t > 



^JV 



Fig. 64. Grundrids av fangstanordningen paa Svøet. 



Tvers over dette eide gaar der en slags „gate" bestaaende av 

 flere rader av varder, stengjerder og store sten. Gaten smalner 

 av nedover mot Ørterenvand, og er resterne av et stort fangst- 

 apparat for ren. 



Varderne er runde ca. 1 m. høie og ca. 1 / 2 m. i diameter. 



Bygdesagnet beretter, at der mellem varderne har været spændt 

 liner og ved hjælp herav er renflokkene, enten de kom fra øst 

 eller vest, stanset og drevet nedover mot Ørteren vand. Paa våndet 

 skal de saa være stanset av flytende liner og stukket ned av folk 

 i baater. 



Yarderne og sagnet minder meget om den maate eskimoerne 

 den dag idag fanger renen paa. 



Roald Amundsen fortæller herom i „Nordvestpassagen" pag. 237, 



