1911] Pyrelevninger fra de garøle bopladser paa Hardangerviddden. H 



har trængt opover Laagen til Lesjeskogsvandet. Fra dette, som 

 har avløp baade østover i Laagen og vestover i Rauma, er den 

 kommen ned i Raumas vasdrag. 



Sjøerne paa den nordligste del av Vidden maa ha faat sin 

 ørretbestand fra Hallingdalselven. Det er dog mulig at nogen av 

 dem en gang har staat i forbindelse med Heierelvens vasdrag. 

 Det er saaledes ikke udelukket at der over „Svaaet" har foregaat 

 en indvandring av ørret fra Store Krækjavand til Ørteren. Fra 

 Hallingdalsvasdraget er en indvandring til sjøerne paa Aurlands- 

 siden ikke mulig, da de øverste sjøer paa begge sider av vand- 

 skillet ligger saa høit at de ikke byr paa gunstige livsbetingelser for 

 ørreten. I kolde somre gaar saaledes isen ikke op paa Taugevand 

 og enkelte av de andre høiestliggende sjøer. 



Lagopus mutus Montagu. 



Av denne art foreligger: 



1) Den distale del av venstre radius, fundet i de dypere lag i avfalds- 

 dyngerne utenfor søndre boplads paa Sundtangen, Finsevand. 



2) Den proximale og den distale del av høire femur fra to individer, 

 fundet sammen med de ovennævnte ørretben i det indre av 

 mellemste boplads ved Store Krækjavand. 



3) En høire tarsometatarsus, fundet i det indre av søndre boplads 

 ved Krækjavand. Benet er 33 mm. langt eller av samme længde 

 som hos den nulevende fjeldrype. 



Lagopus lagopus Linné. 



Av lirypeben erholdtes kun den proximale del av en høire 

 tibiotarsus i det indre av bopladsen ved søndre ende av Halnevand. 



Disse fund av rypeben er ikke uten interesse. De synes at 

 vise at gjennem lange tider har naturforholdene paa Hardangervidden 

 været de samme som i vore dage. Omkring Skaupsjø, Ungen, den 

 sydøstlige del av Halnevand og Heieren, linder man en ret yppig 

 vegetation med et tæt krat av graavidjer (Sctlix glauca og S. lap- 

 ponum), som huser en god lirypebestand. Under vor marsch langs 

 disse vande jaget vi jevnlig op liryper og i nærheten av den bo- 

 plads, hvor lirypebenet fandtes, paatraf vi et kuld lirypekyllinger. 

 Omkring den nordvestlige del av Halnevand blir vegetationen fattigere. 

 Dette er end mere tilfældet omkring Store Krækjavand og Dragøjna. 

 Endnu goldere er Finsevandets omgivelser. Langs disse vande paa- 



