16 James A. Grieg. [Nr. 5 



grønlandsren i overkjæven, han 90 ram., hun 85 mm., i underkjæven, 

 han 98 mm., hun 93 mm. 1 ) I „Taxonomic notes about palearctic 

 Reindeer" 2 ) opstiller Lonnberg en finsk skogrenrace, som skal ad- 

 skille sig blandt andet fra den skandinaviske fjeldren ved kortere 

 kindtandrækker. Hos den finske ren fandt Lonnberg længden av 

 den øvre kindtandrække at være 85 mm., den undre 90 mm., hos 

 en svensk ren 98.5 mm. og 104 mm., hos en anden svensk ren 96 

 mm. og 105 mm. og hos en norsk ren 98 mm. og 104 mm. Som 

 det allerede vil fremgaa av ovenstaaende maal kan vanskelig kind- 

 tandrækkernes længde benyttes som racemerke. End klarere vil 

 dette fremgaa av nedenstaaende tabel, som viser at tandrækkernes 

 længde paa en samling tamrenskaller fra Sydvaranger i høi grad er 

 underkastet individuelle variationer. 



Alder ■ 



Kjøn 



verk j æve 



Underkjæve 



17» 



aar 



mas. 



85 



mm. 



? 





172 



55 



55 



92 



55 



100 



mm. 



2 



n 



fem. 



84 



5) 



87 



55 



3 



n 



55 



85 



55 



93 



55 



37» 



w 



mas. 



98 



55 



105 



55 



4 



55 



fem. 



90 



55 



97 



55 



5 



55 



55 



88 



55 



? 





6 



55 



55 



87 



55 



94 



55 



7 



n 



55 



88 



55 



98 



55 



8 



55 



55 



81 



55 



88 



55 



9 



51 



55 



92 



55 



102 



55 





 



55 

 55 



55 



mas. 



83 

 92 



55 

 55 



90 



? 



5) 



Andre av de av Lonnberg anførte karakterer synes mig for- 

 øvrig heller ikke at byde paalidelige racemerker. Hos den finske 

 ren skal næsebenet være ophøiet og, seet i profil, træ tydelig frem 

 over overkjævebenet, mens det hos den skandinaviske fjeldren skal 

 være flatt og ikke eller kun høist ubetydelig vise sig over over- 

 kjævebenet. Paa en av de tidligere omtalte vildrenskaller er for- 

 holdet som hos Lonnberg angit for den skandinaviske fjeldren, 

 mens hos en anden skalle næsebenet er ophøiet som hos den finske 

 skogren. Paa den tredje skalle indtar næsebenets forhold til over- 

 kjævebenet en mellemstilling mellem disse yderligheter. 



r ) Winge: Pattedyr. Danmarks Fauna, 1908, pag. 181. 

 2 ) Arkiv for Zoologi, vol. 6, no. 4, 1909. 



