56 



Gunnar Holmsen. 



[Nr. » 



er der skiferfacies mægtige nok til at danne anseelige urer. Deres 

 steilhet er som regel mellem 20 og 30°. Hvor skraaningen danner 

 mere end 30° med horisonten, er det faste fjeldunderlag synlig, idet 

 det løssprængte materiale da straks transporteres væk. Ved urens 

 fot er der ofte en skarp knæk der, hvor dalbunden begynder, saa- 

 ledes som fig. 17 viser. 



Stenene i uren dannes av et meget ensartet materiale. De er 

 gjerne litt flate, av størrelse som nøtter, idet det fineste er vasket 

 væk. Farven er sort, og vegetationen sparsom, hvis den ikke helt 



Fig. 18. Sandstensur øverst i Berzelius's dal. 



mangler. Fjeldbækkene graver sig let smaa dale ned gjennem uren, 

 saa en fjeldside, dækket med saadan ur, faar en bølget overflate. 

 Av og til veksler skiferen med tynde sandstenslag, som da tilfører 

 uren en bestanddel av større, ikke bituminøse stener. — Før er om- 

 talt, at den sorte skifer overalt, hvor den findes anstaaende, er 

 gjennemsat av sprækker, og den anskuelse er fremholdt, at dette 

 skyldes bjergkjædedannelsen. Bergarten er derfor i overordentlig 

 grad angripelig for de jevnlæggende kræfter. 



Fig. 4 viser et snit gjennem den sorte skifers lag i Skardalens 

 cauon. Av fotografiet ser man, hvor usedvanlig sterkt denne berg- 

 art er opsprukken. 



