1911] En nidskrift med ældre runer fra Huglen i Søndhordland. 17 



stedet saaledes, at Tordis selv har faret paa gander, og- at hun ikke, 

 som Fritzner (s. 170) antar, har sendt ut gander som etslags 

 aandevæsener (i likhet med lappernes immundus spiritus, quem 

 gandium vocitant Chron. Norv.), der bragte hende besked tilbake. 

 Hun er med andre ord en hamhleypa og kan skifte ham likesom 

 Odin ifølge Ynglinga saga kap. 7: Odinn skipti hpmum; la pd bukr- 

 inn sem sofinn eda daudr, en hann var pd fugl eda dyr, fiskr eba 

 ormr, ok for å einni svipstund d fjarlæg Ipnd, at sinum erendum 

 eda annarra manna. Hensigten med denne art av seid 1 ) var dels 

 at utforske det ukjendte (saaledes som Tordis paa Langanes gjorde), 

 dels at skade eller gavne. Længere nede i samme kapitel sier 

 nemlig Snorre : en af pvi [at utøve seid] mdtti hann vita ørlog manna 

 ok uordna hluti, sva ok at gera mpnnum bana eda uhamingju eda 

 vanheilindi, sva ok at taka fra mpnnum vit eda afl ok gefa pdrum. 

 Men, fortsætter Snorre, det var mænd uværdig at befatte sig med 

 denslags lave trolddom (pessi fjplkyngi, er framit er, fylgir sva mikil 

 ergi, at eigi potti karlmpnnum skapimlaust vid at fara). Derfor kan 

 ogsaa Loke i Lokasenna 24 si om Odin: „I en troldkvindes 2 ) skik- 

 kelse for du over menneskene, og det mente jeg var en umandigs 

 adfærd" (args adal), og i Njåls saga kap. 126 betegnes en mand, 

 som rider gjennem luften paa en graa hest med en luende brand i 

 haanden og som neppe er nogen anden end Odin (Fritzner s. 176), 

 ved det ord gandreid (egtl. stav-ridt), som ellers brukes om trold- 

 kjærringers ridt til trollapings (Fornald. sogur II 131; jfr. Fornm. 

 sogur III 176). 



Sandsynlig er gandreidir, likesom hamhleypur, en sammenfattende 

 benævnelse paa alle de med overnaturlige evner utstyrede kvindelige 

 væsener, som f ær des ridende (vel paa gandr) ved nattetide og som 

 alle kaldes med ord, sammensatte med -rida: kveldrida (Helg. 

 Hj. 15, Eyrb. kap. 16, Post. s. 914 7 kveldridur eda hamhleypur), 

 myrkrida (Hårb. 20), tunrida (Håvamål 155), trollrida (Norges gl. 

 Love). 



Med denne bestemmelse av betydningsindholdet av ordet gandr 

 maa vi foreløbig slaa os tilfreds, da det nu først gjælder om at be- 

 lyse ungandiR i Hugl-indskriften fra formens side. 



*) At gand?- var etslags seidr, fremgaar av Didr. s. 304 l . Jfr. Y^luspa. 

 str. 22. 



2 ) Haandskriftet har vitca (mase), men Bugge's konjektur vitcu (fem.) 

 synes evident. 



26 



