1911] En nidskrift med ældre runer fra Huglen i Søndhordland. 21 



det sted, hvorfra Gudinga stammet (i oldnorsk uttrykt ved præposi- 

 tionerne or og frå), eller hvor han bodde (oldn. i og a). 



Er dette rigtig, kan man kun følge læsningen ih — den læsning, 

 som synes at stemme bedst med de levnede runespor — , idet r. 17 

 i foran h tør forstaaes som præpositionen „i u , Vistnok kunde man 

 vente, at denne var skreven in, likesom r. 9 — 10 Ull- svarer til 

 oldn. u-, d-, 1 ) og likesom Tjorko-brakteaten har an = oldn. d. 

 Dog er herved at merke: 1) at en præposition foran et derav styrt 

 stedsnavn slutter sig proklitisk til dette under samme hovedakcent; 

 derfor ånder man i norrøne haandskrifter stadig sammenskrivninger 

 som irpnd for i Iipnd og ahringa rikl for å HringariJci (Ågrip, 

 Dahlerup's utg., 2. 1} 2. 4 ); 2 ) 2) at n i urnordisk likesom i gotisk falder 

 bort foran h; jfr. hahaska Strøm 3 ), at sammenstille med oldn. hdsJci 

 (av *hanhaslcan-), til got. håhcm „hænge" (av *hanhan). 



Det maa saaledes være fuldt tilstedelig at tolke r. 17 ff. som „i 

 H — ", hvorved menes Gudinga's hjemsted. Men bodde nu Gudinga 

 paa et sted, hvis navn begynder med H — ? Ja, det har han netop 

 efter al sandsynlighet gjort. Hunestenen, som nævner Gudinga, er fra 

 den lille ø Huglen utenfor sydspidsen av Tysnesøen, like i øst for 

 Stord. Denne ø har nu 7 matrikulerte gaarder, hvorav kun de to, 

 Sørhuglen og Nordhuglen, ved sit navn henviser til førhistorisk be- 

 byggelse. 4 ) Rimeligvis har Huglen i ældre jernalder utgjort én gaard, 

 som hadde øens navn *Hugulu eller *Hugilu (stamme -16-). I 

 gammelnorske diplomer er dette skrevet i Huggul Dipl. Norv. I 126, 

 1314, i Hughl DN. X 27, 1327, i Snorra-Edda's ønavnefortegnelse 

 (SnE. II 492) Hugl. I „Norske Gaardnavne" XI, s. 84, har jeg om 

 dette uttalt følgende: „Ønavnets gamle form er Hugl, mulig opr. nom. 

 Hugul (skr. Huggul i 1314, likesom samme brev har laug gar dag en). 

 gen. Huglar. Det synes, naar bortsees fra kjønnet, at være samme ord 

 som tysk Hilgel m., haug, høide, og er da ved avledningsendelsen 

 -il- (som veksler med -ul-) dannet av samme rot som haugr m., haug, 

 og adjektivet hår, høi." 5 ) 



1 ) Jfr. dog- herom i det følgende s. 23. 



2 ) I græske dialektindskrifter haves lignende sandhi-fænomener (f. eks £y 

 XeppovrfcHp, é[K npuTavdw, ii "Sajxw), hvor præpositionen £v styrer et følgende 

 stedsnavn (G. Meyer, Grieck. Gramm. 3 , s. 356, 358). 



3 ) Det kgl. norske Videnskabers Selskabs Skrifter, Trondlijem 1908, no. 13. 



4 ) De andre gaarder er: Store og Lille Brandvik, Haukenes, Tveit og Rossfoø 

 (Norske Gaardnavne XI, s. 84, 139). 



5 ) Med denne forklaring stemmer den beskrivelse, som J. Vibe (Sondre 

 Bergenhus amt, s. 94) har git av øen: ,.Huglen har en del gaardbebyggelse langs 



