22 • Magnus Olsen. [Nr. 11 



Hvis man har ret i at opstille for dativ ental av o-stammer en 

 urnordisk endelse -u, 1 ) skulde der efter den formodede utfyldning 

 læses i h(ugulu) eller i h(ugilu). Efter mine beregninger forutsætter 

 den første av disse utfyldninger en fortsættelse av indskriftlinjen paa 

 24.5 cm., mens der til den sidste trænges 20.5 cin., altsaa kun ube- 

 tydelig mere end de av dr. Koldeeup anslaaede „ca. 20 cm." Det 

 er dog vel ikke helt udelukket, at navnets opr. stamme har været 

 *Hugl6- (uten nogen vokal foran l). 2 ) I saa fald kan man ved en 

 utfyldning i h(uglll) nøie sig med 18 — 19 cm. 3 ) 



Det er meget at beklage, at nidskriftens slutning mangler, hvorved 

 vi, om den foreslaaede opfatning er den rette, gaar glip av et norsk 

 stedsnavn i urnordisk form. Det vilde i tilfælde være det første steds- 

 navn, som man har fundet i de urnordiske nidskrifter. 



Der kan dog gjøres en indvending mot utfyldningen i H(ugl). 

 Den rune, der her er læst som | i, er ved et temmelig stort mellem- 

 rum (se avbildn. s. 7) skilt fra følgende rune; man skulde vente en 

 avstand omtrent som mellem \/\ d og | i paa to steder i nidskriften. 

 Dette gjør den her fulgte læsning av r. 17 ff. noget betænkelig. Men 

 paa den anden side synes den mening, som man faar frem ved den 

 foreslaaede utfyldning, saa tiltalende, at den maaske vil op veie det 

 betænkelige i læsningen av r. 17 som i. Desuten er det at merke, at 

 man ikke overalt ellers finder indbyrdes overensstemmende proportioner 

 i nidskriften. Enkelte runer er høiere eller lavere end de omgivende 

 runer, og deres bredde kan variere ikke ubetydelig (jfr. r. 3 og r. 11, 

 r. 4 og r. 9, r. 5 og r. 14). 



stranden. Den er forøvrigt fyldt med lave, tildels skogdækkede aaser. Paa nord- 

 vestsiden er dog øen ganske nøgen. Huglhammeren paa øens sydside er steil og 

 vild og falder næsten lodret ned i havet," Øen Hugla i Nesne (Nordlands amt) 

 bærer samme navn; efter kartet kaldes ogsaa den høieste top paa øen „ Huglen" 

 (Norske Gaardn. XVI, s. 115 f.). 



a ) Jfr. bl. a. Noreen, PauFs Gnmdriss 2 I, s. 610. 



2 ) Jfr. Kluge, Nominale Stammbildungslehre, s. 70, § 157. 



3 ) Der vilde vel neppe lia været rum til ranerne ih[alsnon], d. e. i Hglsnu 

 (Norske Gaardn. XI, s. 84), „paa Halsna", den store naboø til Huglen, ret i syd 

 for denne. Denne utfyldning ligger ogsaa i andre henseender fjernere end den 

 foreslaaede. 



