24 Magnus Olsen. [Nr. 11 



litteration og rythmiske Led." *) Ogsaa Hugl-indskriften synes, som 

 vi skal se, efter sit indhold at være hævet over dagligtalen. Men 

 man tør neppe vove nogen bestemt uttalelse om vers i denne nid- 

 skrift, saalænge dens slutning ikke med sikkerhet lar sig utfylde. 



Tri at bestemme Hugl-indskriftens tid gir sprog formerne 

 ingen trygge holdepunkter. Endelserne -aR og -iR er ikke karak- 

 teristiske for nogen bestemt periode av det egentlige urnordiske. 



Bedre hjælp for dateringen har man i runeformerne. Disse 

 avviker i intet væsentlig fra den ældste i Norden kj endte runeskrift. 

 Saaledes har runerne for k, n, R og e de samme former som f. eks. 

 paa guldhornet, 2 ) og ng-runen <>, bestaaende av to mot hinanden 

 vendte vinkler, omtrent av runelinjens fulde høide, gjenfindes ogsaa 

 (om end i en litt avvikende form <>) paa guldhornet ; i ingen anden 

 indskrift har denne sidste rune en form, som kan sies at komme 

 Hugl-indskriftens form nærmere. 3 ) 



Ogsaa i mangelen av binderuner og av skilletegn og i skriftens 

 retning fra høire mot venstre stemmer Hugl-indskriften overens med 

 flere av de ældste urnordiske runeindskrifter, f. eks. Einang-ind- 

 skriften. 



Alt dette taler for, at Hugl-indskriften er samtidig med eller 

 ikke meget yngre end indskrifterne fra de danske mosefand og ind- 

 skrifterne paa guldhornet og paa Einang-stenen. Yngre end 5te 

 aarh. er den neppe, men den kan meget vel være noget ældre. 

 Den nøiagtige datering vil maaske avhænge av, hvad den arkæo- 

 logiske undersøkelse av de gravhauger, som findes paa Huglen, 4 ) 

 maatte fastslaa med hensyn til disses tid. Det er nemlig sandsynlig, 

 at Hugl-stenen engang har staat paa en gravhaug, og hvis det vil 



x ) Jfr. ogsaa Th. von Grienberger, Zeitschr. f. deutsche philol. XXXIX, 

 s. 65. — Virkelige vers har man derimot sandsynlig paa Tune-stenens ene side, 

 paa Tjorko-brakteaten, paa Torsbjærg-dopskoen, paa Stentofla-stenen (jfr. S. Bugge, 

 NI. I, s. 23 f.) og paa Strøm-brynet (jfr. ovenfor s. 21, anm. 3). 



2 ) Den noget eiendommelige u-rune (se s. 5) synes — efter det forhaanden- 

 værende materiale at dømme — ikke at være karakteristisk for nogen bestemt 

 periode. 



3 ) Jfr. om ng-runens sterkt skiftende former S. Bugge, NI. I. Indl. s. 19. 



4 ) Paa Nordhuglen „findes mange gravhauge og stensætninger. I det mindste 

 en af haugene viser sig, af hvad der er fundet i den, at være fra bronsealderens 

 tid. En anden af haugene er meget stor, 20 m. i tvermaal og 4 m. høi." 

 (J. Vibe, Søndre Bergenhus amt, 1896, s. 181. Se ogsaa Fortidsforeningens Aars- 

 beretning 1885, s. 47; 1896, s. 35—36). Av oldfund fra Nordhuglen kj endes for- 

 øvrig bare en bronsedolk, Bergens mus. 4299 (H. Schetelig). 



