32 Magnus Olsen. [Nr. 11 



hvis bestemmelse er klar, og en række knappere, i almindeligere 

 uttryk avfattede sten-indskrifter. 



Vi lærer herav, at indhugningen av runer ogsaa paa 

 bautastener kan være en magisk handling, og vi faar der- 

 igjennem et indblik i runeskriftens utpræget magiske karak- 

 ter. Derfor træder runemesterens person naturlig i forgrunden, 

 saaledes som tilfældet er i det typiske eksempel, vi nu har faat i 

 Hugl-indskriften. 



Det vil lønne umaken at dvæle litt ved Gudingas person, saa- 

 ledes som den fremtræder paa bakgrund av Hugl-indskriften og de 

 andre dermed i indhold beslegtede indskrifter. 



Gudinga' har sikkert for sin samtid staat som en mand med 

 overnaturlige kræfter. Han er ungandiR, kan ikke rammes av gand, 

 og hæver sig derfor over al lavere trolddom, som han behersker 

 ved „hæder-runerne", de ; ,fra de raadende magter stammende runer" 

 (runo raginakudo), som i* sin virkning kan være forfærdelige (gino-, 

 ginArunAR), naar de anvendes til at holde ondt borte og vende det 

 mot sin ophavsmand. 1 ) 



I indskriften fremhæver han sin magt likeoverfor alle de for- 

 dærvelige vætter, som færdes ridende ved nattetide. Under ut- 

 øvelsen av denne sin magt har trylleruner og galdre sikkert været 

 nøie forbundne, likesom i sagaens beretning om den nidstang, som 

 Egil Skallagrimssøn reiste mot kong Eirik og hans onde dronning. 

 Paa stangen indridsedes runer, ok seg ja pær formåla penna allan: 

 „ Her set ek upp nidstong ok sny ek pessu nidi d hpnd Eiriki konungi 

 ok Gunnhildi drottningu" — hann sneri hrosshofbinu [som han 

 hadde sat oppe paa stangen] inn å land — ,,sny ek pessu nidi å 

 landvættir pær, er land petta byggja, sva at allar fari pær villar 

 vega, engi hendi ne hitti sitt inni, fyrr en pær reka Eirik konung 

 ok Gunnhildi or landi." 2 ) 



Her er tale om landvættir, de overnaturlige væsener av ube- 

 stemmelig natur, hvorav landets trivsel avhænger. Nærmere i slegt 

 med de gandreidir, som Gudinga ved runer har i sin magt, er dog 

 vel de tunridur (jfr. s. 17), imot hvilke Odin kan en virkningsfuld . 

 galder (Håvamål 155, digtet i versemaalet galdralag): 

 Pat kann ek et tiunda, 

 ef ek se tunridur 

 leika lopti a: 



!) Jfr. Håvamål 151. 



2 ) Egils saga kap. 57 slutning. 



