1911] En indskrift med ældre runer fra Huglen i Søndhordland. 35 



Kun litet yngre end Glavendrup-stenen er Læborg-stenen (Jyl- 

 land), som er viet ved Tors hammertegn. 1 ) 



Disse danske runeindskrifter fra hedensk tid tjener til at vie 

 mindesmerket likesom de noget ældre blekingske indskrifter (vel fra 

 omkring aar 700). Der er dog den væsentlige forskjel mellem de 

 blekingske stener og de yngre danske mindesmerker, at mens det 

 paa disse er en gad (Tor), som skal foreta indvielsen, er det paa 

 hine ældre stener den tryllekyndige runemester, som vier 

 graven. Vi tør i denne forskjel spore en utvikling, som vanskelig 

 kan ha fundet sted uten kristelig indflydelse: Tor og hans hammer 

 vier mindesmerket, likesom Krist og hans hellige kors freder og 

 værner mot alt ondt. Det fremgaar av de data, som ovenfor er 

 meddelt, at skikken at la Tor vie mindesmerket ikke er ældre end 

 Ansgars virksomhet i Norden. Runestenene fra omkring aar 800 

 er rigtignok av utpræget prestelig karakter, men de nævner ikke 

 de guders navne, som ,Nore'-goden Rolv og „thuren" paa Salhauge 

 har dyrket. Yistnok tinder man paa Snoldelev-stenen foruten nid- 

 skriften, som taler om denne „thul u , ogsaa religiøse merker, nemlig 

 det trefligede gudetegn av uvis betydning og hagekorset, som efter 

 islandsk og lappisk overlevering var Tors-merket; 2 ) men her møter 

 vi netop et Tors-merke, som er forskjellig fra det, som er det 

 almindelige i tiden efter Ansgars missionsvirksomhet. 



Hvor fjernt de danske runeindskrifter fra omkring 900 av staar 

 de ram-hedenske blekingske indskrifter, faar man et levende indtryk 

 av ved at sammenligne Glavendrup-stenens strafferetsbestemmelse 

 „han skal visselig, komme til at sone sin brøde, som øver vold mot 

 denne sten eller drager den (bort for at reise den) efter en anden" 3 ) 

 med truslerne om rænkefuld død i kraft av ramme runer mot den, 



*) Om endnu yngre eksempler paa formelen „Tor vie" og bruken av hammer- 

 tegn paa danske runestener se Wimmer, Kunemind. Indl. s. LXXXV, CIII f. 

 — Hammertegnet kj endes ogsaa fra en række nordiske vikingetidsfund. De av 

 disse, som kan dateres ved hjælp av mynter, „hidrører fra Tiden ved Midten 

 eller maaske sidste Halvdel af det 10de Aarhundrede til ind i det Ilte Aar- 

 hundredes første Halvdel" (Henry Petersen, Om Nordboernes Gudsdyrkelse og 

 Gudetro i Hedenold, s. 75 ff.). 



2 ) A. Olrik, Dania IV, s. 32. 



3 ) Dette forbud mot at fjerne stenen og bruke den som mindesten efter en 

 anden (som ogsaa forekommer paa Tryggevælde-stenen), synes mig at kaste lys 

 over Stentofta-indskriftens begyndelse. Ved „nyt (mindesmerke)" kan menes et 

 mindesmerke, som brukes for første gang, som altsaa ikke er draget dit efter at 

 ha været reist efter en anden. 



